Справа № 190/1959/24
Провадження №1-кп/190/156/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

представника потерпілої - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті П`ятихатки кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314 від 06.07.2024 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянин України, з початковою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні має неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час проживає в Центрі відновлення особистості "Ювілейний рік" в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, раніше не судимий,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.

06.07.2024, близько 01.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де під час вживання алкогольних напоїв з дружиною ОСОБА_5 , в них виник словесний конфлікт, після чого у ОСОБА_7 раптово виник злочинний намір на нанесення тяжких тілесних ушкоджень останній.

В той же день, тобто 06.07.2024 близько 01.05 год., ОСОБА_7 , продовжуючи знаходитися за місцем мешкання, за вказаною адресою, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , взяв зі столу кухонний ніж, до лівої руки та стоячи на відстані близько 1 метру від ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, без попереджень, умисно наніс останній, один удар ножем в область живота з правого боку, чим спричинив ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки в правій півздовшній ділянці з сліпим пораненням сліпої кишки, поранення тонкого кишківника в двох місцях, сліпого поранення кореня брижі тонкого кишківника, гемоперитоніума, які відповідно до п.2.1.3, підпункту «к» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм ступеня тяжкості, як небезпечні для життя, що підтверджується висновком судово-медичного експерта № 60 «Е»/97 від 10.08.2024.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнав повністю, та пояснив що 07.06.2024 року з колишньою дружиною розпивали спиртні напої, в процесі чого виникла суперечка, яка переросла в скандал. Він машинально взяв кухонний ніж та вдарив ним потерпілу в живіт. Ніж тримав у лівій руці, так як він шульга. Після того як наніс удар, нічого не пам`ятає, пам`ятає лише що чекав швидку допомогу та поліцію вдома. Діти очевидцями цієї пригоди не були. Також пояснив, що злочин вчинив під впливов алкоголю, тому й неадекватно себе поводив. На даний час алкоголь не вживає, запевнив, що більше не буде вчиняти злочини. В скоєному щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою, просить суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вживали разом з обвинуваченим спиртні напої, потім обвинувачений наній їй один удар ножем в живіт. Якою рукою наносив удар, вона не бачила. Після нанесення удару, донька викликала швидку допомогу. При нанесенні удару, вона спочатку не зрозуміла що це удар ножем. Обвинувачений ніякої допомоги не надавав, не відвідував її у лікарні, не цікавився станом її здоров`я. Також пояснила, що раніше обвинувачений її постійно бив, просить призначити ОСОБА_7 покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушені при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор та обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 доведеною, а його дії в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння кваліфіковані правильно.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та дані, які його характеризують, а також всі обставини справи в їх сукупності.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, але вперше, раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується задовільно, визнав свою провину, цивільний позов потерпілої визнав в повному обсязі.

Також суд враховує й те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному, під час розгляду справи просив вибачення у потерпілої.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд відносить визнання своєї вини, щире каяття в скоєному.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить скоєння злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо колишньої дружини.

Під час вирішення питання щодо міри покарання, яке належить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , судом враховуються правові позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно до яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значними, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Відповідно до приписів ст. 50 КК значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й справедливістю. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Згідно з вимогами ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд враховує дані про особу обвинуваченого, його задовільну характеристику, обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують його покарання. Відтак, суд прийшов до переконання, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання у виді позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільняє обвинуваченого від призначеного покарання, якщо протягом випробувального строку, визначеного судом, він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, покладені на нього судом відповідно до ст.76 КК України.

Таке покарання буде достатнім для досягнення його цілей, буде відповідати даним про особу обвинуваченого, принципу Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини та досягнення легітимної мети покарання.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілої, суд приходить до наступного.

Так, потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди. Під час розгляду справи потерпіла та її представник - адвокат ОСОБА_6 повністю підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

В процесі розгляду справи обвинувачений позовні вимоги потерпілої визнав, не заперечує щодо задоволення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи викладені обставини, з урахуванням позиції обвинуваченого, який позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вважає позов потерпілої ОСОБА_5 таким, що підлягає задоволенню.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 367, 368,373 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 102152 (сто дві тисячі сто п`ятдесят дві) грн.73 коп. в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Речові докази по кримінальному провадженню, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.124-125) - знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя П?ятихатського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1