УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в ОВС ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264, від 16 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статтею 28 частиною 1 статтею 111-2 Кримінального кодексу України відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, одруженого, з середньою технічною освітою, приватний підприємець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не має на утриманні неповнолітніх дітей, не є інвалідом І чи ІІ групи, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, раніше не судимого, -

в с т а н о в и в:

До Солом`янського районного суду міста Києва подано клопотання слідчого, погодженого з прокурором, в порядку статті 40 КПК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264, від 16 серпня 2024 року, за підозрою ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, за підозрою ОСОБА_9 ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Суд перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по наданих матеріалах, заслухавши думку підозрюваного, захисника та прокурора, встановив наступне.

Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам статті 184 КПК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000264, від 16 серпня 2024 року, за підозрою ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, за підозрою ОСОБА_9 ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2КК України.

Органом досудового розслідування, що ОСОБА_5 , достовірно усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності з суб`єктами господарювання, що зареєстровані на території російської федерації, в тому числі, поставки продукції підприємствам держави - агресора є незаконним та подальше постачання продукції завдає шкоду Україні, вирішив скористатися протиправним механізмом ОСОБА_8 .

Встановлено, що 10.03.2017 в Департаменті реєстрації Харківської міської ради громадянин України ОСОБА_8 зареєстрував фізичну особу - ФОП « ОСОБА_8 », основний вид діяльності якої є «Неспеціалізована оптова торгівля».

Починаючи з березня 2017 року, ОСОБА_8 , будучи фізичною особою підприємцем, здійснював господарську діяльність, як з підприємствами-резидентами України, так і здійснював зовнішньоекономічну діяльність з суб`єктами господарювання - нерезидентами, в тому числі з підприємствами російської федерації та республіки білорусь.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_8 , достовірно усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності з суб`єктами господарювання, що зареєстровані на території російської федерації, в тому числі поставки продукції підприємствам держави - агресора є незаконним, та подальше постачання продукції завдає шкоду Україні, маючи намір й надалі здійснювати підготовку та передачу матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, вирішив організувати злочинний механізм поставки продукції до російської федерації, а також продаж такої продукції на території держави - агресора, шляхом прихованого транзиту товарів через Республіку Казахстан.

Також, встановлено, що ОСОБА_8 розробив механізм усунення перешкод у здійсненні допомоги державі-агресору, шляхом постачання матеріальних ресурсів особами з числа громадян України, які мали на меті постачання (передачу) продукції в порушення чинного законодавства, з території України до російської федерації.

У подальшому, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ОСОБА_8 здійснив пошук транзитного підприємства на поставку продукції осіб з числа громадян України, які мали на меті постачання (передачу) продукції в порушення чинного законодавства, з території України до російської федерації та досяг попередньої змови з невстановленою досудовим розслідуванням особою - громадянином Казахстану на ім`я « ОСОБА_11 », що здійснює господарську діяльність від імені індивідуального підприємця «ОСОБА_13» (INN НОМЕР_2, АДРЕСА_3) (далі по тексту - «ОСОБА_13»), який достовірно усвідомлював, що кінцевими отримувачами вказаної продукції будуть російські суб`єкти господарювання.

При цьому, встановлено, що ОСОБА_8 експортує продукцію громадян України, які мали на меті постачання (передачу) продукції в порушення чинного законодавства, з території України до російської федерації, яка мала б номінально поставлятись для потреб компанії, зареєстрованої в Республіці Казахстан, одразу після цього, за вказівкою ОСОБА_8 , вказана вище компанія мала б направляти відповідну продукцію до російських суб`єктів господарювання на території російської федерації.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше березня 2024 року, ОСОБА_5 досяг попередньої змови з громадянином України ОСОБА_8 про вчинення спільних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів державі - агресору.

Водночас, встановлено, що ОСОБА_5 , достовірно усвідомлюючи що провадження будь-якої господарської діяльності з суб`єктами господарювання, що зареєстровані на території російської федерації, в тому числі, поставки продукції підприємствам держави - агресора є незаконним та подальше постачання продукції завдає шкоду Україні, вирішив скористатися протиправним механізмом ОСОБА_8 .

Встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 02 лютого 2024 року, перебуваючи у невстановленому слідством місці, на виконання раніше розробленого злочинного плану, досяг попередньої згоди з невстановленою досудовим розслідуванням особою на території російської федерації, а саме представником ИП ОСОБА_12 (ОГРНИП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) про продаж продукції вітчизняного виробництва, а саме: розпилювач типу - «улитка» в кількості - 840 шт., розпилювач типу - «улитка» в кількості - 720 шт., пластмасовий виріб - «штуцер» G1, в кількості 1800 шт., пластмасовий виріб - «штуцер» G 3|4, в кількості 7500 шт., загальною вартістю 3,390 доларів США, та, в невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, придбав вказану продукцію і в подальшому передав ОСОБА_8 з метою їх подальшого експорту.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, на виконання раніше розробленого злочинного плану, передав вказану інформацію митному брокеру, який будучи необізнаним із злочинним умислом останнього, підготував митну декларацію №24UA80U5 від 02.02.2024 та направив її до Харківської митниці, згідно з якою ФОП « ОСОБА_8 » експортував наступну продукцію: розпилювач типу - «улитка» в кількості - 840 шт., розпилювач типу - «улитка» в кількості - 720 шт., пластмасовий виріб - «штуцер» G1, в кількості 1800 шт., пластмасовий виріб - «штуцер» G 3|4, в кількості 7500 шт., загальною вартістю 3,390 доларів США, до індивідуального підприємця «ОСОБА_13» (АДРЕСА_4), яке отримало вантаж в невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 13.03.2024.

Також, встановлено, що ОСОБА_5 , 12.03.2024, в месенджері «Telegram» повідомив ОСОБА_8 реквізити покупця відправленої ним продукції на територію російської федерації, а саме ИП ОСОБА_12 (ОГРНИП: НОМЕР_1, АДРЕСА_2 ), вказану інформацію ОСОБА_8 передав для виконання «ОСОБА_11». Надалі ИП ОСОБА_12 отримало вантаж 18.03.2024.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 забезпечив доставку матеріальних ресурсів до російської компанії на адресу ИП ОСОБА_12 , чим забезпечив її діяльність та можливість сплати податків.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні ним, пособництва державі-агресору, а саме умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки, передачі матеріальних ресурсів та інших активів у вигляді грошових коштів, представникам збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111-2 КК України.

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, оскільки встановленні під час застосування ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ризики, на думку прокурора, не зменшились та існують на даний час.

Крім того, досудове розслідування в даному провадженні до закінчення дії ухвали слідчого суді Солом`янського районного суду м. Києва від 21 червні 2024 року, тобто до 19 липня 2024 року включно, завершити не можливо, у зв`язку із необхідністю проведення в рамках вказаного кримінального провадження ряду слідчих дій: здійснити огляд комп`ютерної та мобільної техніки а також документів вилучених, в ході проведення обшуків; отримати висновок експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України за результатом проведення комп`ютерно-технічної експертизи щодо мобільного телефону одного з фігурантів кримінального провадження; виконати вимоги ст. ст. 252, 256 КПК України та отримати дозвіл на зняття грифу таємності із процесуальних документів щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій у органів, що надавали гриф таємності; здійснити тимчасовий доступ до речей та документів, що перебувають у володінні Державної митної служби України, щодо експортно-імпортних операції фігурантів кримінального провадження; встановити інших співучасників даного злочину, з числа виробників товарів, які були експортовані до Російської Федерації; провести інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, в разі встановлення нових обставин; виконати з підозрюваними та їх захисниками вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 ,. заперечував проти задоволення клопотання, оскільки воно не обґрунтоване та не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального кодексу України, прокурором не надано найденого обґрунтування ризикам, невірно кваліфіковано дії підозрюваного. Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, оскільки підозрюваний має проблеми зі здоров`ям, міцні соціальні зв`язки та надав письмові заперечення.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав свого захисника та просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані в суді документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111-2 КК України тобто, у вчиненні ним, пособництва державі-агресору, а саме умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки, передачі матеріальних ресурсів та інших активів у вигляді грошових коштів, представникам збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 111-2 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази та інші матеріали кримінального провадження, які на думку слідчого судді, обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідуються.

26 червня 2024 року ОСОБА_5 було затримано в порядку статті 208 КПК України.

26 червня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 111-2 КК України, у вчиненні ним, пособництва державі-агресору, а саме умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки, передачі матеріальних ресурсів та інших активів у вигляді грошових коштів, представникам збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб.

21 червня 2024 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 липня 2024 року включно.

Відповідно до статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладення на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Беручи до уваги, що встановленні ризики передбачені у пунктах 1, 2, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, під час застосування ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існують на даний час, оскільки останній підозрюються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, а наведені обставини переконливо свідчать, що заявлені ризики та суспільна небезпека особи підозрюваного не зменшились і виправдовують реальні потреби в продовженні тримання його під вартою.

Слідчий суддя враховує доводи прокурора з приводу того, що досудове розслідування завершити до закінчення дії попередньої ухвали від 26 грудня 2024 року неможливо, у зв`язку із необхідністю проведення в рамках вказаного кримінального провадження ряду слідчих дій: здійснити огляд комп`ютерної та мобільної техніки а також документів вилучених, в ході проведення обшуків; отримати висновок експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України за результатом проведення комп`ютерно-технічної експертизи щодо мобільного телефону одного з фігурантів кримінального провадження; виконати вимоги ст. ст. 252, 256 КПК України та отримати дозвіл на зняття грифу таємності із процесуальних документів щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій у органів, що надавали гриф таємності; здійснити тимчасовий доступ до речей та документів, що перебувають у володінні Державної митної служби України, щодо експортно-імпортних операції фігурантів кримінального провадження; встановити інших співучасників даного злочину, з числа виробників товарів, які були експортовані до Російської Федерації; провести інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, в разі встановлення нових обставин; виконати з підозрюваними та їх захисниками вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , його вік та стан здоров`я, сімейний стан, репутацію, спосіб життя, обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, що має суспільний резонанс, оскільки дане правопорушення вчинене в період дії воєнного стану України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 111-2 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та вимог частини 6 статті 176 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам та вважає за необхідне продовжити підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 серпня 2024 року.

Слідчий суддя, відповідно до частини 3 статті 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, згідно частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у виді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до абзатцу 8 частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Крім того, на думку слідчого судді, доводи сторони захисту не спростовують та не нівелюють наявність ризиків встановлених і передбачених статтею 177 КПК, щодо неможливості застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, які враховувалися при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за вчинений ним під час дії воєнного стану в Україні злочин проти основ національної безпеки України (стаття 111-2), вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183, 194, 196, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді - тримання під вартою строком до 20 серпня 2024 року без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1