Провадження № 1-кс/161/3900/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 19 серпня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 26.05.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000715 від 08.05.2025 та про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

04 липня 2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 26.05.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000715 від 08.05.2025 та про зобов`язання вчинити дії.

Свою скаргу мотивує тим, що 16.05.2025 він звернувся до старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 з заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000715 від 08.05.2025, однак постановою від 26.05.2025 в задоволенні клопотання відмовлено. Таким чином, не погоджуючись з рішенням слідчого, оскільки, на його думку, воно є незаконним та таким, що не відповідає вимогам КПК України, просить скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 26.05.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000715 від 08.05.2025 та зобов`язати слідчого визнати і залучити його як потерпілого у вищевказаному кримінальному провадженні.

Від ОСОБА_3 надійшла заява про проведення розгляду скарги без його участі.

Старший слідчий Третього СВ (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 подав до суду заперечення в яких зазначив, що скарга є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Волинська обласна прокуратура, яка про час, дату та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином, явку прокурора у кримінальному провадженні в судове засідання не забезпечила, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, стаття 24 КПК України кожному гарантує право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000715 від 08.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження №0000715 від 08.05.2025, звернувся із заявою про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

В свою чергу, за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_3 постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 26.05.2025 у його задоволенні відмовлено.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 55, п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України постанова дізнавача про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

Разом з цим, оцінивши прийняте слідчим рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000715 від 08.05.2025, слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, з огляду на те, що у постанові не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 26.05.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000715 від 08.05.2025 підлягає скасуванню.

Окрім цього, з метою усунення зазначених вище порушень за наслідками розгляду відповідного клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого повторно розглянути подане ОСОБА_3 клопотання з дотриманням вимог КПК України та прийняти за результатами його розгляду законне та обґрунтоване процесуальне рішення, яке б відповідало вимогам ст. 110 КПК України, і повідомити про це заявника.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 26.05.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000715 від 08.05.2025 слід скасувати, зобов`язавши слідчого, або іншу уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. 55, 220 КПК України.

Разом з цим, щодо вимог скарги про зобов`язання уповноважених осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, визнати та залучити ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000715 від 08.05.2025, тобто фактичної констатації слідчим суддею такого статусу, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, до повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про визнання особи потерпілим, з`ясування питань заподіяння особі певної шкоди, її розміру та перевірки всіх обставин кримінального провадження, оцінка в цій частині будь-яких доказів на даній стадії кримінального провадження. Більше того, вказані вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки питання визнання заявника потерпілим відноситься до дискреційних повноважень слідчого (дізнавача), прокурора відповідно до вимог закону. У свою чергу, слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень відповідно до положень ст. 36, 40, 40-1 КПК України. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом, що передбачено ч. 3 ст. 26 КПК України.

Слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року (справа №522/7836/21, провадження №51-2328км22).

Крім того, вимоги п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість такої вимоги скарги, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її задоволення.

За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладено, керуючись ст. 26, 55, 110, 303-309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 26.05.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000715 від 08.05.2025 та про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 26.05.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000715 від 08.05.2025 скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 , або іншу уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 16.05.2025 та повідомити про результати розгляду заявника.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1