ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000192 від 24.06.2021, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Катеринівка, Сарненського району, Рівненської області, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , незаміжньої, працюючої у ФОП ОСОБА_4 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 порушуючи порядок встановлений ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставинах та невстановлений час, незаконно придбала та зберігала при собі з метою збуту психотропну речовину метамфетамін, яку 03.07.2019, приблизно о 19 год 11 хв, перебуваючи поблизу будинку № 348, що по вул. Соборна в м. Рівне, в ході проведення оперативної закупівлі, за допомогою ОСОБА_7 , який не знав і не міг знати, що вказана речовина є психотропною, незаконно збула ОСОБА_8 за 500 гривень, у вигляді порошкоподібної речовини білого кольору у пакетику із прозорого безбарвного полімерного матеріалу, яка відповідно до висновку експерта № 2.1-791/19 від 10.09.2019 містить у своєму складі психотропну речовину метамфетамін масою 0,0880 г, обіг якої обмежено відповідно до списку 2 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000.

Крім того, ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність, порушуючи порядок встановлений ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим слідством обставинах та невстановлений час, незаконно придбала та зберігала при собі з метою збуту психотропну речовину метамфетамін, яку 09.04.2021, приблизно о 19 год 54 хв, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході проведення оперативної закупівлі, незаконно збула ОСОБА_9 за 300 гривень, у вигляді кристалічної речовини білого кольору у пакетику, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/118-21/3393-НЗПРАП від 14.05.2021 містить у своєму складі психотропну речовину метамфетамін масою 0,046 г, обіг якої обмежено відповідно до списку 2 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України - як своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин; незаконному збуті психотропних речовин, вчиненими повторно.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних на обвинувачену.

Судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Так, допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих їй правопорушень визнала повністю, щиро покаялася, кваліфікацію правопорушеннь не оспорювала та показала, що дійсно придбала та зберігала при собі з метою збуту психотропну речовину метамфетамін, яку 03.07.2019, приблизно о 19 год 11 хв, перебуваючи поблизу будинку № 348, що по вул. Соборна в м. Рівне, збула ОСОБА_8 за 500 гривень, у вигляді порошкоподібної речовини білого кольору у пакетику.

Також придбала та зберігала при собі з метою збуту психотропну речовину метамфетамін, яку 09.04.2021, приблизно о 19 год 54 хв, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , збула ОСОБА_9 за 300 гривень, у вигляді кристалічної речовини білого кольору у пакетику. Просить суд суворо її не карати, оскільки вона усвідомила про вчинене і стала на шлях виправлення. Крім того, вона самостійно виховує малолітню дитину.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Рівненській області від 13.09.2019 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження: поліетиленовий пакетик в якому міститься психотропна речовина - метамфетамін, масю 0,0880 г, який передано на відповідальне зберігання по квитанції № 199 у кімнату зберігання речових доказів ГУНП в Рівненській області (т. 1 а.к.п. 123).

Постановою слідчого СУ ГУНП в Рівненській області від 18.05.2021 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження: пакет, в якому міститься психотропна речовина - метамфетамін, масою 0,046 г, що зберігається по квитанції № 313 у камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області (т. 1 а.к.п. 159-160).

Постановою слідчого СУ ГУНП в Рівненській області від 12.04.2021 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження: банківську картку "А-Банк" НОМЕР_1 , поліетиленовий пакет з поліетиленовими пакетами в ньому, частина банківської картки "Приватбанк" НОМЕР_2 , банківську картку "Пумб" НОМЕР_3 , два чеки "івох" № та № НОМЕР_4 , три купюри номіналом в 100 гривень серії УЕ7979093, УХ3746656, УЙ9942705, блокнот синього кольору із чорновими записами, мобільний телефон марки "Самсунг" ІМЕІ НОМЕР_5 , мобільний телефон марки "Самсунг" із сім-карткою абонентського номера НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , дві купюри номіналом в 100 гривень серії УИ4652580 та АД6507732. Вказані речові докази поміщено до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області по квитанції №363 (т. 2 а.к.п. 62-65).

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 06.05.2021накладено арешт на майно, що було вилучене 10.04.2021 у ході проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме: банківську картку «А-Банк» НОМЕР_1 , поліетиленовий пакет з поліетиленовими пакетами в ньому, частина банківської картки «Приватбанк» НОМЕР_2 , банківську картку «Пумб» НОМЕР_3 , два чеки "івох" № НОМЕР_8 та № НОМЕР_4 , чотири трубки з нашаруванням речовини білого кольору, три полімерні пакет з нашаруванням речовини білого кольору, купюру номіналом в 200 грн з нашаруванням речовини білого кольору, частину лампочки розжарювання із нашаруванням речовини білого та коричневого кольору, електронні ваги з нашаруванням речовини білого кольору, три частини фольги із нашаруванням речовини білого кольору, три купюри номіналом в 100 гривень серії: УЕ7979093, УЙ9942705, блокнот синього кольору із чорновими записами, мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_5 , мобільний телефон марки "Самсунг" із сім-карткою абонентського номера НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , дві купюри номіналом в 100 гривень серії УИ4652580 та АД6507732 (т. 2 а.к.п. 70-72).

Постановою слідчого СУ ГУНП в Рівненській області від 18.05.2021 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження: чотири трубки з психотропною речовиною метамфетамін, масою 0,0148 г, три поліетиленові пакети з психотропною речовиною метамфетамін, масою 0,0267 г, купюри номіналом в 200 грн з психотропною речовиною метамфетамін, масою 0,0035 г, лампочку з психотропною речовиною метамфетамін, масою 0,0027 г, ваги з психотропною речовиною метамфетамін, масою 0,0004 г, три фрагменти фольги. Вказані речові докази передано на зберігання у камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області, по квитанції № 312 (т. 2 а.к.п. 82-83).

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22 КПК встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 мали місце та містить склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, та остання у їх вчиненні винна.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує, що вказані правопорушення, відповідно до ст. 12 КК УКраїни, відносяться до тяжких злочинів.

Що стосується особи обвинуваченої, то суд враховує, що вона має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину, і являється матір`ю одиначкою. Крім того, ОСОБА_3 після вчиненого, стала на шлях виправлення, з моменту скерування обвинувального акту не притягалася до адміністративної, кримінальної відповідальності, працевлаштувалася в службу таксі та стала на облік в центр зайнятості.

Також обвинувачена співпрацювала з правоохоронними органами у рамках кримінального провадження, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.ч.1,2,3 ст. 307 КК України, допомогла викрити чотирьох учасників угрупування та провести п"ять оперативних закупок.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, перебування на утриманні малолітньої дитини.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

Витрати на залучення експертів становлять 85 315 грн гривень 16 копійок.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченої не обиралась.

Згідно Постанови Верховного Суду від 18.09.2019 - каяттям є негативно забарвлене почуття, що поєднує в собі співчуття або жаль з приводу свого вчинку і почуття провини за його наслідки.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_3 щиро покаялася з приводу вчиненого як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, висловила жаль з приводу свого вчинку та вказала, що в подальшому таких протиправних діянь не вчинятиме.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як встановлено в ході судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_3 щиро покаялася у вчиненному діянні, активно сприяла розслідуванню кримінальних правопорушень, а також враховуючи дані про її особу, яка має на своєму утриманні малолітню дитину, яку утримує самостійно, офіційно працевлаштована, раніше не судима, та обтяжуючих обставин в ході судового розгляду не встановлено, тому суд приходить до переконання про призначення обвинуваченій більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статтей ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

Суд вважає, призначити ОСОБА_3 по інкримінованим правопорушенням покарання, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статтей (частини) Особливої частини цього Кодексу за ці кримінальні правопорушення, а саме пробаційного нагляду, проте в розмірі ближче до максимального, і без конфіскації майна як обов`язкового.

Водночас при призначенні покарання суд враховує всі інші вищевказані фактори, що мали місце як у момент вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень, так і після них. Ці фактори мають стати показником позитивних чи негативних тенденцій виправлення винної, зниження її рівня деліктоздатності й засвідчити своєрідний процес декриміналізації ОСОБА_3 , тобто буде підставою призначення менш суворого покарання, ніж передбачено законом.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених правопорушень, обставини їх вчинення, особу винної і обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин не встановлено, тому суд прийшов до переконання, що обвинуваченій має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства у виді пробаційного нагляду, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченою кримінально-караних дій, та буде необхідний і достатній для її виправлення, попередження нових правопорушень.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушень, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченої та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченій покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, та воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

Призначаючи вищевказане покарання ОСОБА_3 , суд виходить з принципу справедливості і вважає, що такий менш суворий вид покарання буде достатній для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винною та призначити покарання у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:

за ч. 1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років пробаційного нагляду;

за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років пробаційного нагляду, без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років пробаційного нагляду, без конфіскації майна.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 85315 грн 16 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 06 травня 2021 року.

Речові докази, а саме: поліетиленовий пакетик в якому міститься психотропна речовина - метамфетамін, масю 0,0880 г, що зберігається по квитанції № 199 у кімнаті зберігання речових доказів ГУНП в Рівненській області; пакет, в якому міститься психотропна речовина - метамфетамін, масою 0,046 г, що зберігається по квитанції № 313 у камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області - після набрання вироком законної сили - знищити.

Банківську картку "А-Банк" НОМЕР_1 , поліетиленовий пакет з поліетиленовими пакетами в ньому, частина банківської картки "Приватбанк" НОМЕР_2 , банківську картку "Пумб" НОМЕР_3 , два чеки "івох" № та № НОМЕР_4 , блокнот синього кольору, що зберігаються по квитанції № 363 в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили - знищити, а п"ять купюр номіналом по 100 грн, що зберігаються по квитанції № 363 в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області після набрання вироком законної сили звернути в дохід держави.

Два мобільних телефони марки "Самсунг" із сім-карткою абонентського номера НОМЕР_6 , ІМЕІ НОМЕР_5 ; НОМЕР_7 , що зберігаються по квитанції № 363 в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 .

Чотири трубки з психотропною речовиною метамфетамін, масою 0,0148 г, три поліетиленові пакети з психотропною речовиною метамфетамін, масою 0,0267 г, купюри номіналом в 200 грн з психотропною речовиною метамфетамін, масою 0,0035 г, лампочку з психотропною речовиною метамфетамін, масою 0,0027 г, ваги з психотропною речовиною метамфетамін, масою 0,0004 г, три фрагменти фольги, що зберігаються по квитанції № 312 у камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області - після набрання вироком законної сили - знищити.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченою, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя -