Справа № 571/2366/24
Провадження № 1-кс/571/259/2025
У Х В А Л А

14 липня 2025 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ ВП№2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000286 від 29.10.2024,

в с т а н о в и в:

До Рокитнівського районного суду Рівненської області надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000286 від 29.10.2024, накладеного ухвалою слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області на мобільний телефон «ІPhone13», IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США, купюрами номіналом по 100 (сто) доларів та 700 (сімсот) польських злотих, купюрами номіналом по 200 (двісті) злотих - 2 (дві) шт. та по 100 (сто) злотих - 3 (три) шт.

В обґрунтування клопотання вказує, що слідчим вилучені речі оглядалися, фотографувалися та при необхідності призначались відповідні експертизи. З дати відкриття кримінального провадження (29.10.2024 року) минуло вісім місяців, за цей час проведенні всі першочергові та необхідні слідчі дії, призначені і отримані експертизи, потреба у подальшому зберіганні арештованого майна є недоцільною. Повернення арештованого майна, не відобразиться будь-яким чином на повному, всебічному та неупередженому розслідуванні кримінального провадження. Підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення даного речового доказу не існує.

Посилаючись на норми КПК України та Конституцію України просить клопотання про скасування арешту задоволити та вернути належне йому майно.

Ухвалою суду від 07 липня 2025 клопотання про скасування арешту майна призначено до розгляду.

ОСОБА_4 підтвердив, що мав намір незаконного перетину кордону та виїхати до Європи, мав з собою майно, на яке накладено арешт. Вважає, що майно має бути йому повернуто, оскільки він у справі лише свідок і як свідок, уже допитаний судом.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні посилався на те, що досудове розслідування триває, майно яке заявник просить повернути визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні. На телефоні зберігаються відомості, що мають важливе значення для кримінального провадження, оскільки ОСОБА_4 , спілкуючись по телефону отримував вказівки від ОСОБА_5 , який координував дії осіб, які мали намір незаконно перетнути кордон. З метою встановлення таких відомостей планується призначення комп`ютерно-технічну експертизи, яка через велику завантаженість не була проведена експертами. Тому потреба у збереженні майна, як речового доказу не відпала. З цих підстав просив відмовити у задоволенні клопотання.

Розглянувши клопотання та дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання, суд дійшов до наступного.

Встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000286 від 29.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Так, 29.10.2024 надійшло повідомлення старшого офіцера прикордонного оперативно-розшукового відділу Державної прикордонної служби України ОСОБА_6 про те, що ним було виявлено ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали намір незаконного перетнути державний кордон України, за сприянням невстановлених осіб, за грошову винагороду.

29.10.2024 заступником начальника СВ відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_9 на підставі письмової заяви ОСОБА_4 проведено огляд предметів в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «ІPhone 13», IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США, купюрами номіналом по 100 (сто) доларів та 700 (сімсот) злотих, купюрами номіналом по 200 (двісті) злотих - 2 (дві) шт., та 100 (сто) злотих - 3 (три) шт.

Вказане майно тимчасово вилучено та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, про що слідчим винесено постанову про визнання речових доказів.

Згідно з ч.2 ст.131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

З метою забезпечення збереження речових доказів, ухвалою суду від 01 листопада 2024 року накладено арешт, серед іншого, на: мобільний телефон «ІPhone13», IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , власником та володільцем якого є ОСОБА_4 , заборонивши користуватися та розпоряджатися даним майном до проведення необхідних слідчих процесуальних дій з ним; грошові кошти в сумі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США, купюрами номіналом по 100 (сто) доларів та 700 (сімсот) злотих, купюрами номіналом по 200 (двісті) злотих - 2 (дві) шт., та 100 (сто) злотих - 3 (три) шт., володільцем та власником яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши користуватися та розпоряджатися даним майном до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи заявника не можуть бути підставами для скасування арешту майна, оскільки у клопотанні не наведено обставин, які свідчили б, що у накладенні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. На даний час досудове слідство триває, арештоване майно відповідає критеріям, що визначені у ч.1 ст.98 КПК України. Остаточне процесуальне рішення у кримінальному провадженні не приймалося. За наведеного доводи клопотання, на думку суду, є необґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що необхідністю для накладення арешту на майно, слугувала достатність підстав вважати, що вилучені в ході огляду мобільний телефон використовувався як спосіб спілкування задля перетину державного кордону та комунікацією між організатором та особою, яка мала намір це зробити. Грошові кошти є предметом даного правопорушення, якими ймовірно мали б розрахуватися за доставку до місця переправлення. Тому вилучене майно, яке відповідає критеріям ст.98 КПК України є доказом та може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, які в майбутньому можуть бути використані для доведення вини осіб, які організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб, а тому з метою збереження речових доказів, було накладено арешт.

В судовому засіданні володільцем майна не було доведено про те, що арешт на майно накладено не обґрунтовано або в цьому відпала потреба.

Спосіб арешту визначений до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, а питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, що передбачено п.9 ст.100 КПК України.

Крім того, матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті. Суд вирішує питання в межах поданого клопотання.

Також слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для здійснення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження, характер кримінального правопорушення, а також ту обставину, що у межах даного кримінального провадження досудове розслідування продовжується, остаточне процесуальне рішення не прийнято, тому обмеження права власника майна виправдане метою накладення арешту і такий захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним, тимчасовим, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.174, ст.309 КПК України,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000286 від 29.10.2024 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: