УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 521/20425/24

Номер провадження:1-кс/521/1239/25

07 квітня 2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Малиновського районного суду міста Одеси скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених службових осіб Малиновської окружної прокуратури міста Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за його заявою від 06.12.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених службових осіб Малиновської окружної прокуратури міста Одеси щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 06.12.2024.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що прокурор Малиновської окружної прокуратури або уповноважена посадова особа Одеської обласної прокуратури, в порушення вимог статті 214 частини 1, 4, 5 КПК України не внесли відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно вимог статті 214 частини 1, 4, 5 КПК України про кримінальні правопорушення, які були вчиненні суддею Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_7 , спільно з прокурорами Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та слідчим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 , які в період дії воєнного стану на території України, діючи умисно, з корисливих мотивів, у складі організованої групи - злочинною організацією, вчинили злочин, пов`язаний з перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом незаконного сприяння громадянам України у переховуванні від мобілізації в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Зазначені особи, на думку заявника, вчинили державну зраду, тобто діяння умисно вчинені громадянами України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, надання Російській Федерації та іноземній організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану. Крім того, суддя ОСОБА_7 , перебуваючи в будівлі Київського районного суду м. Одеси, розробив детальний план злочину та реалізував його. Розуміючи, що самостійно виконати злочині дії, він не зможе, та для вчинення відповідних незаконних дій потрібні співучасники, ОСОБА_7 прийняв рішення про залучення до незаконної діяльності прокурора ОСОБА_10 , нащо останній надав свідомо свою згоду на участь у зазначеній протиправній діяльності .

Вище вказані особи, зловживаючи владою та службовим становищем, умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе та членів своєї родини, всупереч інтересам служби, завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам заявника, що спричинило тяжкі наслідки - обмеження волі, незаконне проникнення до житла, порушене право на свободу та особисту недоторканість, катування, погроза вбивством журналіста, приниження гідності, неповага до честі офіцера Збройних Сил України, порушено інші Конституційні права заявника, перевищено владу та службові повноваження, та умисно, будучи працівниками правоохоронного органу, вчинили дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень.

Таким чином, на думку заявника, суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_7 , спільно з прокурорами Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та слідчим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 , вчинили дії, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 28 ч.3,4 - ст. 111 ч.2; ст.111-2 ч.2; ст. 114-1; ст.364 ч.2; ст. 365 ч.3; ст. 366 ч.2; ст.367 ч.2; ст.368-2 ч.3; ст.368-5 ч.1; ст.371 ч.3; ст.372 ч.2; ст.374 ч.4 КК України.

В судовому засіданні заявник підтримав свою скаргу і просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги. Вважає, що скарга є необґрунтованою та просив відмовити у задоволенні скарги. Пояснив, що дійсно до Малиновської окружної прокуратури міста Одеси, від ОСОБА_6 надійшла заява про вчинення суддею Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_7 , спільно з прокурорами Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та слідчим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 , кримінальних правопорушень, передбачених ст. 28 ч.3,4 - ст. 111 ч.2; ст.111-2 ч.2; ст. 114-1; ст.364 ч.2; ст. 365 ч.3; ст. 366 ч.2; ст.367 ч.2; ст.368-2 ч.3; ст.368-5 ч.1; ст.371 ч.3; ст.372 ч.2; ст.374 ч.4 КК України. З огляду на доводи ОСОБА_6 , викладені у заяві, внесення відомостей до ЄРДР було визнано недоцільним. Додатково прокурор надала копії листів керівництва Малиновської окружної прокуратури міста Одеси та Київської окружної прокуратури міста Одеси, про те, що за період, який становить менш ніж півроку, від ОСОБА_6 до зазначених окружних прокуратур надійшло 108 заяв про вчинення кримінальних правопорушень, що прокурор розцінює як явні зловживання правом на звернення із заявами про вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши позиції учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали, додані до скарги, матеріали, які долучені прокурором в ході судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як убачається з положень, передбачених ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Як убачається з копії заяви, доданої до скарги заявника, його заява від 06.12.2024 про вчинення кримінального правопорушення була зареєстрована у Малиновській окружній прокуратурі міста Одеси за вхідним №118 від 16.12.2024 року.

Поряд із цим, відомості, зазначені у цієї заяві, уповноваженими службовими особами окружної прокуратури, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, що формально свідчить про допущену цими особами бездіяльність.

Для встановлення факту протиправної процесуальної поведінки службових осіб органу прокуратури, яка може бути розцінена як бездіяльність, слідчий суддя, крім з`ясування відповідності дій посадових осіб органу прокуратури вимогам процесуального закону приймає до уваги судову практику, яка склалася при розгляді тотожних питань, зокрема враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, що закріплене в ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Як убачається з постанови Касаційного кримінального суду від 30.09.2021 у кримінальній справі № 556/450/18, касаційний суд у своєму рішенні прийшов до висновків про те, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Зазначене свідчить, що вирішення питання про внесення чи невнесення відомостей до ЄРДР є дискреційними повноваженнями прокурора (слідчого), які він здійснює з урахуванням наданих йому прав та обов`язків, на власний розсуд визначає достатність чи відсутність відомостей для початку досудового розслідування, визначає можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів рішень, кожне з яких є правомірним.

У постанові Великої Палати Верховного суду № 818/1526/18 від 30.01.2019, зазначено, що саме у межах процедури оскарження рішення щодо невнесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Отже, оцінивши доводи заявника, викладені в його заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в заяві ОСОБА_6 від 07.12.2024 об`єктивних даних, які б свідчили про ймовірність вчинення суддею Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_7 , прокурорами Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та слідчим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 , кримінальних правопорушень, передбачених ст. 28 ч.З,4 - ст. 111 ч.2; ст.111-2 ч.2; ст. 114-1; ст.364 ч.2; ст. 365 ч.3; ст. 366 ч.2; ст.367 ч.2; ст.368-2 ч.3; ст.368-5 ч.1; ст.371 ч.3; ст.372 ч.2; ст.374 ч.4 КК України, а викладених у заяві обставин недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування.

Поряд із цим, при розгляді скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує позицію Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладену у постанові від 09.04.2019 року у справі № 306/1602/16-к, в якій суд зауважує, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання.

Зловживання процесуальними правами - це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам кримінально - процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у кримінальних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах.

На осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників кримінального процесу, заборона зловживати наданими правами.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на те, що правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати їх з метою, що суперечать суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Запобіжниками для зловживання правом ініціювання проведення досудового розслідування, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Разом із цим, як убачається із скарги заявника ОСОБА_6 , ним ставиться питання про притягнення до кримінальної відповідальності судді суду першої інстанції, під головуванням якого розглядається кримінальне правопорушення в якому заявник має статус обвинуваченого та прокурорів, які підтримують державне обвинувачення. Зазначене, дає слідчому судді обґрунтовано вважати, що дійсною метою вимог про початок досудового розслідування відносно зазначених осіб є вплив на суд та учасників судового засідання задля їх дискредитації, створення штучних підстав для їх відводів від розгляду кримінального провадження, тобто задля досягнення власних інтересів. Крім того, слідчий суддя вважає, що заявник навмисно, з метою уникнення можливої відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення, не зазначає у своїй заяві про вчинення злочину про свою обізнаність про кримінальну відповідальність, яка передбачена ст. 383 КК України.

Крім того, про зловживання заявником своїми процесуальними правами при зверненні до правоохоронних органів з повідомленнями про вчинення кримінального правопорушення свідчить інформація, надана прокурором під час розгляду скарги ОСОБА_6 . Так, відповідно до відомостей, які містяться у листах керівництва Малиновської окружної прокуратури міста Одеси та Київської окружної прокуратури міста Одеси, за період, який становить менш ніж півроку, від ОСОБА_6 до зазначених окружних прокуратур надійшло 108 заяв про вчинення кримінальних правопорушень. Як убачається з даних, самостійно отриманих слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_6 з автоматизованої програми документообігу Малиновського районного суду міста Одеси, за період з 17.12.2024 по дату винесення рішення у цьому провадженні, від ОСОБА_6 до Малиновського районного суду міста Одеси надійшло 62 скарги на бездіяльність слідчого (прокурора) стосовно невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, а також 34 заяви про відвід слідчих суддів, які розглядали ці скарги. З відкритої та загальнодоступної інформації, які містяться у мережі «Інтернет», зокрема на сторінці користувача відеохостингу «You Tube» ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_2), убачається, що протягом цього ж періоду, крім Малиновського районного суду міста Одеси, ОСОБА_6 неодноразово звертався з тотожними скаргами до інших судів міста Одеси та м. Києва.

Як убачається зі змісту ухвал слідчих суддів Приморського районного суду міста Одеси від 24.01.2025 та 28.02.2025, які опубліковані у Єдиному державному реєстрі судових рішень (справа №522/20563/24 та справа №522/669/25) слідчим суддями вже розглядалися вимоги ОСОБА_6 про зобов`язання внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч. 3, 4; ст. 111 ч. 2; ст.111-2 ч. 2; ст.114-1; ст.364 ч. 2; ст.365 ч. 3; ст.366 ч. 2; ст.367 ч. 2; ст.368-2 ч. 3; ст.368-5 ч. 1; ст.371 ч. 3; ст.372 ч. 2; ст.374 ч. 2 КК України, суддями ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , прокурорами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . За наслідками розгляду цих скарг ОСОБА_6 було відмовлено у їх задоволенні.

На глибоке переконання слідчого судді, така поведінка ОСОБА_6 свідчить про намагання з його боку створити надмірне навантаження як на роботу правоохоронних органів, так і судів, з метою перешкоджання їх діяльності, штучного ускладнення кримінального процесу, у якому ОСОБА_6 має статус обвинуваченого та бажання створити у певної частини суспільства уявний образ «борця» із злочинністю в органах влади.

КПК України не містить визначення поняття «зловживання процесуальним правом», законодавець використовує його в контексті реалізації права на відвід та вступну промову у частині 4 статті 81 та абзаці 5 частини 1 статті 349 КПК відповідно. Проте, Верховний Суд зазначив, що хоча у КПК не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала ККС ВС від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к).

Оскільки положеннями КПК України не визначені процесуальні критерії зловживання правом, встановлення яких було б підставою для відмови уповноваженими службовими особами правоохоронних органів у реєстрації повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що у цьому випадку має місце прогалина у праві, яка може бути усунена шляхом застосування аналогії права.

Аналогія права - це вирішення конкретного юридичного питання на основі загальних принципів права (справедливості, рівності перед законом та судом тощо). Даним шляхом можливо ліквідувати прогалини у праві за умови відсутності норми права, яка б регулювала даний вид суспільних відносин.

За змістом частини першої статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частина 6 ст. 9 КПК України визначає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, одним серед яких є законність.

Враховуючи те, що скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень суддею ОСОБА_7 , спільно з прокурорами Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вже були предметом судового контролю, слідчий суддя, вважає, поданням чергової скарги заявник ОСОБА_6 переслідує інші цілі, ніж внесення об`єктивно підтверджених відомостей за його заявою до ЄРДР, що суперечить меті норми пункту 1 частини 1 статті 303 КПК, завданням та загальним засадам кримінального провадження, розцінює поведінку заявника як зловживанням правом, а тому застосовуючи положення ст.ст. 9, 6 КПК України, вважає, скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає. При цьому, слідчий суддя вважає, що відмова заявнику у задоволенні скарги з підстав зловживання правом та з урахуванням вищевикладених обставин, не є порушенням права ОСОБА_6 на доступ до суду, адже його право вже було захищено судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214, 303-310, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ.:

У задоволенні скарги ОСОБА_19 на бездіяльність уповноважених службових осіб Малиновської окружної прокуратури міста Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за його заявою від 06.12.2024, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду, а заявником, який утримується під вартою, апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1