Справа № 331/336/25
Провадження № 1-кп/331/433/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у склад колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000248 від 11.06.2024 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, українця, громадянина України, має вищу освіту, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, має статус внутрішньо-переміщеної особи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

У провадженні колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали кримінального провадження №0000248, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2024 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілу в цьому кримінальному провадженні, знищити, переховувати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також у клопотанні прокурор посилається на те, що під час досудового розслідування була встановлена достатня кількість доказів для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. На даний момент триває судове слідство, свідки в судовому засіданні безпосередньо не допитані. Зауважив, що будь-який інший запобіжний захід не зможе гарантувати належної поведінки обвинуваченого, а також те, що ризики, зазначені вище, мають високу ймовірність виправдатись, адже обвинувачений обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у вигляді довічного позбавлення волі. Прокурором зазначено, що ОСОБА_6 не має соціальних зв`язків, не працевлаштований, постійне місце проживання має на тимчасово окупованій території Запорізької області, самого ОСОБА_6 було затримано в м. Києві. Також обвинувачений має можливість перетинати державний кордон України, що підтверджує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду. Також органом досудового розслідування були встановлені факти, які вказували на те, що ОСОБА_6 намагався ухилитися від органів досудового розслідування. Підтверджуючи ризик знищення та спотворення доказів, вказав на те, що не всі учасники злочину затримані та встановлені, тому продовжується збір доказів щодо подій, зазначених у обвинувальному акті. Отже, перебуваючи на свободі, обвинувачений може знищити докази. Також прокурор зазначив що з метою впливу на свідків і потерпілу, та знищення доказів, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення. Доповнив, що під час огляду проведення слідчої дії, а саме обшуку приміщення, де був затриманий ОСОБА_6 останній не зміг назвати місце свого проживання, що може вказувати на те, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути обраний обвинуваченому. Стосовно ризику знищення доказів, то прокурор звернув увагу на те, що перед проведенням слідчої дії, а саме огляду мобільного телефону, належного ОСОБА_6 , останній намагався видалити дані, які на ньому були, шляхом знищення мобільного телефону. Окрім того, сама зброя, яка була предметом вчинення кримінального провадження, на даний момент органом досудового розслідування ще не віднайдена. На підставі вищевикладеного, прокурор просив продовжити запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 підтримав клопотання прокурора, просив його задовольнити. Вказав, що ризики, зазначені прокурором продовжують існувати.

Потерпіла у судовому засіданні підтримала подане прокурором клопотання, просила його задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, посилаючись на наступне. Адвокатом зауважено, що матеріалами справи не доведена причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення. Жоден свідок не вказує на ОСОБА_6 , як на особу, причетну до вчинення злочину. Самого підзахисного було затримано через 10 днів після вчинення злочину невідомими особами. Обвинувачений має дозвіл на виїзд за кордон, однак ним не скористався. Таким чином, ризики, на які вказує прокурор є абстрактними, прямих доказів вчинення злочину саме ОСОБА_6 матеріали справи не містять, а клопотання прокурора вибудоване лише на припущеннях. Висновок прокурора про те, що ризик переховування підтверджений тим, що ОСОБА_6 не зміг назвати адресу свого проживання під час затримання є хибним, та спростовується поясненнями обвинуваченого на відеозаписі процесуальної дії, у яких він зазначає, що тільки нещодавно приїхав до Києва погуляти. Крім того, докази у справі зібрані (що підтверджується направленням до суду обвинувального акту), тому ризику спотворення чи знищення доказів, немає. Ризик протиправного впливу на потерпілу та свідків спростовується матеріалами досудового розслідування, оскільки жодний із свідків не вказував на причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого злочину. Адвокат просив змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений підтримав заперечення адвоката, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити. Також додав, що уже 10 місяців перебуває під вартою за обвинуваченням у вчиненні дій, яких не вчиняв.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2024 року (провадження № 1-кс/335/2993/2024) до ОСОБА_6 застосований запобіжних захід у вигляді тримання під вартою. У подальшому під час досудового розслідування строк запобіжного заходу неодноразово продовжувався.

У судовому засіданні встановлено, що до Жовтневого районного суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Вказаний злочин віднесений згідно норми ст. 12 КК України до особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі.

В підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 , колегія суддів враховує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується фактом направлення обвинувального акту до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом.

У запереченні на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, сторона обвинувачення посилалася на те, що під час досудового розслідування не здобуті докази причетності обвинуваченого до обставин, викладених у обвинувальному акті. Однак, оцінка доказів проводиться судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку, а не під час вирішення питання щодо запобіжного заходу.

Так, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків наявність осіб на утриманні. ОСОБА_6 не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має. Також, суд враховує тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду, колегія суддів бере до уваги серйозність висунутого останньому обвинувачення за п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, КК України, зокрема, умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, отже існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій. Крім того колегія суддів бере до уваги, що ризик переховування обумовлюється ще тим, що місцем постійного проживання обвинуваченого була тимчасово окупована територія. Стороною захисту під час розгляду клопотання не заперечувалося, що до затримання ОСОБА_6 проживав за різними адресами, виїжджав за кордон, тобто не має зв`язку із певним місцем проживання у тій мірі, щоб спростувати наявність ризику переховування.

Суд також оцінює як високий ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки розгляд даного провадження тільки розпочато, потерпіла та свідки не допитані. Враховуючи порядок отримання показань свідків судом (передбачений ч.4 ст. 95 КПК), обставин,що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (які не обмежуються лише причетністю певної особи до його вчинення), суд вважає такий ризик підтвердженим. Перевірити твердження сторони захисту про те, що жодний свідок не вказує на обвинуваченого, на цій стадії розгляду кримінального провадження колегія суддів не має можливості.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення суд оцінює як середній, оскільки для уникнення кримінальної відповідальності (враховуючи суворість санкції), обвинувачений може вчинити насильницькі дії, націлені на вплив свідків задля їх залякування, або неможливістю надання свідчень. Однак, суд також враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, відсутні також дані щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення суд також вважає високим, у зв`язку із тим, що органом досудового розслідування продовжується досудове розслідування щодо інших встановлених та невстановлених осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, триває збір доказі.

Наявність декількох ризиків, які суд оцінює як високі, дають підстави для продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо клопотання сторони захисту про застосування застави як альтернативи запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, то колегія суддів керується наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Так як ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який пов`язаний із протиправним позбавленням життя людини, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави.

Крім того, характер встановлених ризиків, про які зазначено вище свідчить про неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі вищевикладеного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, спотворити, знищити будь-яку із речей або документів, здійснювати протиправний вплив на свідків та потерпілу, а також можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність обставин, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, колегія суддів вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Керуючись 178, 179,194, 217, 314-316, 334 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора Запорізької обласної прокуратури про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб у державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити до 26 червня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 30 квітня 2025 року о 12 год. 50 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3