ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

виправданого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000136 від 27 липня 2017 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 22 серпня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Дермань Перша Здолбунівського району, Рівненської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України й виправданий.

Також у вироку суд вирішив долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що будучи завідувачем кафедри української літератури, професором кафедри Рівненського державного гуманітарного університету, 27 липня 2017 року близько 11:00 год., на площі ім. Т.Г. Шевченка у м. Рівному, переглянувши надані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 документи для їх вступу до Рівненського державного гуманітарного університету на факультет української філології, зі спеціальністю 035 «Філологія (Українська мова і література), повідомив у їх достатності для подання до приймальної комісії Рівненського державного гуманітарного університету та повідомив про необхідність надання грошових коштів в сумі 2 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 51 800 гривень, за які він сприятиме позитивній здачі вступних іспитів і прийняття рішення приймальною комісією, щодо їх зарахування до Рівненського державного гуманітарного університету на державну форму навчання.

Далі 28 липня 2017 року близько 15:10 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у піцерії «Шапіто», що за адресою: вул. Міцкевича, 12-а у м. Рівному, в ході спілкування з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, одержав від останніх грошові кошти у вказаній вище сумі за сприяння у вирішенні зазначених питань, тоді як у дійсності цього не робив та робити не міг, оскільки рішення щодо вступу у навчальний заклад приймається колегіальним органом комісією, до складу якого ОСОБА_7 не входив, а крім того, на спеціальність, на яку вступниками подані документи, не було державного замовлення і, таким чином, він заволодів вищевказаними грошовими коштами, шляхом обману.

У поданій на вирок суду першої інстанції апеляційній скарзі, прокурор вважає його незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує про безпідставне не взяття до уваги показань свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен із яких підтвердив у суді дійсність їх наміру щодо вступу до РДГУ. В ході їх зустрічі із обвинуваченим, останній порадив підготувати та подати їм відповідні документи для вступу, а також грошові кошти в сумі 1 000 доларів США кожному, а він, у свою чергу, сприятиме успішній здачі ними вступних екзаменів та прийняття рішення приймальною комісією щодо зарахування у вказаний навчальний заклад. Перебуваючи у кафе, ОСОБА_8 , так як просив обвинувачений, поклав у пакет та передав йому 2 000 доларів США. В ході судового розгляду не було встановлено зовнішнього виявлення провокації і того, у чому саме полягає протиправна активність правоохоронних органів, чиї та які саме дії містять ознаки провокації та якими конкретно доказами підтверджується таке твердження обвинуваченого. Звернення ОСОБА_9 до правоохоронного органу підтверджується його ж показаннями як свідка, повідомленням оперативного підрозділу про виявлене кримінальне правопорушення. Твердження суду про недостовірність та неповноту зазначених у протоколах негласних слідчих (розшукових) дій відомостей є безпідставними, а матеріали кримінального провадження не містять підстав для твердження про їх здобуття унаслідок порушення прав і свобод обвинуваченого чи істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що виключає наявність підстав для визнання зазначених доказів недопустимими, з огляду на вимоги статей 86, 87 КПК України. Також зазначає про те, що ОСОБА_7 було вручено пам`ятку, а також роз`яснено його право мати захисника та повідомлено орган уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги. Тоді як його складання, за обов`язкової участі захисника, положеннями чинного КПК України, не передбачено. Згідно зібраних матеріалів кримінального провадження на початковому етапі, а саме: заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 27 липня 2027 року; протоколів допитів останніх, вбачались ознаки вимагання завідувачем кафедри філології Рівненського державного гуманітарного університету ОСОБА_7 неправомірної вигоди, у вищезазначених осіб, в сумі 2 000 доларів США, за вирішення питання щодо успішної здачі вступного іспиту та вступу у навчальний заклад, а відтак і ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Тому, на момент звернення із клопотанням про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі НСРД) до слідчого судді, в органу досудового розслідування були достатні підстави вважати про те, що готується вчинення тяжкого злочину. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подавали письмові заяви про вчинення щодо них кримінального правопорушення і, з цього моменту, у кожного із них, згідно вимог ч. 2 ст. 55 КПК України, виникли права та обов`язки потерпілих. Попри зміст положень п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України, суд сформулював у мотивувальній частині вироку обвинувачення ОСОБА_7 як за ч. 1 ст. 368 КК України, так і за ч. 1 ст. 190 КК України. Також всупереч вимогам п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, судом прийнято необґрунтоване рішення щодо долі речових доказів грошових коштів в сумі 2 000 доларів США, а саме, не зазначено кому саме підлягають поверненню ці кошти. Не вирішено судом і питання щодо вилученого у обвинуваченого майна, зокрема: грошових коштів та мобільного телефону. Окрім того, з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, минули строки давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності, згідно ст. 49 КК України та ст. 284 КПК України. У зв`язку із цим, просить вирок суду першої інстанції від 22 серпня 2022 року скасувати та увалити новий вирок, яким визнати обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального просттупку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 49, п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності. Скасувати накладений ухвалою слідчого судді від 31 липня 2017 року арешт на грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, мобільний телефон «LG», два аркуші специфікації та пакет, у якому вилучені грошові кошти. Речові докази: грошові кошти в сумі 2 000 доларів США повернути ОСОБА_8 як законному володільцю, змиви з лівої та правої руки ОСОБА_7 , чистий аркуш паперу, на якому спеціальним невидимим люмінесцентним барвником фломастером виконано чотири написи «ХАБАР», чистий марлевий тампон із зразком препарату «Промінь-1» - знищити, мобільний телефон повернути ОСОБА_7 . Також вирішити питання про повернення йому вилучених речей та документів: два аркуші специфікації, чотири купюри по 01 грн 30 коп, флеш накопичувач, банківську картку. У порядку ч. 3 ст. 404 КПК України задовольнити клопотання прокурора та на стадії апеляційного розгляду провести часткове слідство.

У поданому на апеляційну скаргу прокурора запереченні, виправданий ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_10 , покликаються на провокативний характер дій працівників правоохоронних органів, зазначають про правильну оцінку судом доказів та визнання їх недопустимими, вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, у зв`язку із чим, просять його залишити без зміни. .

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, прокурора, який подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити, обвинуваченого та його захисника які, кожен окремо, відносно її задоволення заперечили, просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Пунктом 3 частини 1 статті 409 КПК України визначено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За нормами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України обвинувальний вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Структура мотивувальної частини вироку регламентована п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Із змісту вказаної статті убачається, що у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом доведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України визначено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що кожна із цих підстав є самостійною та виключає одночасне застосування інших.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, виходячи з такого.

Як стверджується змістом вироку, суд установив що, у цьому кримінальному провадженні, відбулася провокація ОСОБА_7 на вчинення кримінального правопорушення, під час збирання доказів, допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а показання допитаних свідків не узгоджуються між собою та з іншими безпосередньо дослідженими судом доказами. Водночас, аналізуючи саму подію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, в контексті наявності у його діянні ознак кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, суд установив, що перший не висловлював прохання надати йому грошові кошти, а ініціатива передачі грошей виходила виключно від свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діяли разом із невстановленою особою. Однак, у подальшому, усупереч викладеному, констатував, що вказані свідки передали грошові кошти на прохання ОСОБА_7 , не набувши, при цьому, статусу потерпілих. У підсумку наведеного, суд першої інстанції встановив, що обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтується лише на припущеннях, тому його слід виправдати, у зв`язку із недоведеністю його вини, керуючись, при цьому, положеннями п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України. Натомість, у резолютивній частині рішення, дійшовши висновку про визнання ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 190 КК України, лише зазначив про його виправдання по суду, без вказівки на конкретну норму кримінального процесуального закону, на підставі якої ухвалено виправдувальний вирок.

Відтак, через зазначення у вироку суду першої інстанції самостійних та взаємовиключних підстав для виправдання особи, у цьому конкретному випадку, допущено суперечності, які мають характер істотних.

Про це також йдеться і у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у даній справі, якою скасовано ухвалу Рівненського апеляційного суду від 31 липня 2023 року та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. У цій постанові також значиться і про те, що ознаки, притаманні провокації кримінального правопорушення, підлягають перевірці апеляційним судом, шляхом безпосереднього дослідження доказів, зважаючи на напрацьовані критерії її встановлення; як і підстави законності збирання та самі докази, одержані в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а показання свідків: ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підлягають оцінці у сукупності та взаємозв`язку із іншими наявними у цій справі доказами.

У відповідності до ч. 2 ст. 439 КПК України висновки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Поміж тим, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, у даній справі у апеляційному суді, прокурор стверджує про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставин кримінального провадження, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, і у прохальній частині поданої ним апеляційної скарги, просить скасувати виправдувальний вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та на підставі ч. 1 ст. 49, п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України звільнити його від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності. У порядку, визначеному ч. 3 ст. 404 КПК України, задовольнити його клопотання про проведення часткового слідства у даній справі, шляхом безпосереднього дослідження апеляційним судом окремих доказів.

Тобто, виконання усіх вказівок Верховного Суду, зазначених у його рішенні, є необхідним для установлення об`єктивної істини у даній справі та нерозривно пов`язане із дослідженням не меншого обсягу доказів, аніж того, що безпосередньо досліджувався місцевим судом, аналогічно, у випадку, коли суд апеляційної інстанції дійде висновку про необхідність відхилення доводів прокурора, він не вправі обрати одну із підстав виправдування, про які вказав місцевий суд, з огляду на позицію сторони обвинувачення, висловлену нею стосовно цього питання, у прохальній частині апеляційної скарги, тому доходить висновку про скасування оскаржуваного рішення і призначення нового розгляду матеріалів даного кримінального провадження у суді першої інстанції, як це передбачено положеннями п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Скасування судового рішення з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 415 КПК України, зможе найбільш повно та ефективно забезпечити змагальність процесу, реалізацію сторонами їх прав та виконання обов`язків, дозволить повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення.

Інші доводи сторони обвинувачення, які стосуються доведеності чи недоведеності обвинувачення в обсязі, висунутому органом досудового розслідування, належності чи неналежності, достовірності чи недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, мають бути враховані судом під час нового розгляду у суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути виявлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначені в цій ухвалі, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, дати належну оцінку усім наявним у справі доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відхиляє інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 22 серпня 2022 року задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 22 серпня 2022 року скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: