КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/2906/2025 Категорія: ч. 1 ст. 263 КК України
ЄУН 376/2369/24 Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000146, внесеного до ЄРДР 17 травня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 263 КК України, за апеляційною скаргою із змінами прокурора Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Сквирського районного суду Київської області від 13 листопада 2024 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Єрчики Сквирського району Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, щоу невстановлений час та дату, перебуваючи у невстановленому місці, але не пізніше 4 червня 2024 року, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, що полягає у незаконному поводженні із вибуховими пристроями, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, не маючи передбаченого законом дозволу, чим порушив вимоги Постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкцію «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 зі змінами та доповненнями, придбав та у подальшому зберігав у приміщені хати-пустки в адміністративних межах населеного пункту с. Малі Єрчики Білоцерківського району Київської області, точної адреси не встановлено, три споряджені вибуховою речовиною корпуси ручних осколкових гранат РГД-5, один уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2, два уніфіковані запали дистанційної дії УЗРГМ.

Надалі, 4 червня 2024 року близько 11.20 год. ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи сутність своїх незаконних дій, з корисливого мотиву, перебуваючи у приміщені хати-пустки в адміністративних межах населеного пункту с. Малі Єрчики Білоцерківського району Київської області, за грошову винагороду в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, під час контролю за вчиненням злочину збув, тобто, продав ОСОБА_10 (особа, відносно якої застосовані заходи безпеки), один уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2, два уніфіковані запали дистанційної дії УЗРГМ, три споряджені вибуховою речовиною корпуси ручних осколкових гранат РГД-5, які згідно з висновком судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/111-24/34197- ВТХ від 24 червня 2024 року є вибуховими пристроями промислового виготовлення та бойовими припасами, які придатні до вибуху і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини, три споряджені вибуховою речовиною корпуси ручних осколкових гранат РГД-5, до вибухових пристроїв та бойових припасів не відносяться, а є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, яка придатна до вибуху при застосуванні відповідного засобу детонування.

Цим же вироком вирішено питання судових витрат та доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу із змінами, в якій просить вирок змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Зміни до апеляційної скарги обґрунтовані тим, що, на переконання прокурора, суд першої інстанції необґрунтовано визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, оскільки мотиви визнання такої обставини у вироку не зазначені. З показань обвинуваченого встановлено, що він у травні 2024 року знайшов-придбав один уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2, два уніфіковані запали дистанційної дії УЗРГМ, три споряджені вибуховою речовиною корпуси ручних осколкових гранат РГД-5, які у подальшому продав. Однак, упродовж 2024 року на території Київської області бойові дії, евакуація, катастрофи епідемії, епізоотії не відбувались. Таким чином, як наголошує апелянт, хоча обвинувачений і вчинив злочин в період воєнного стану, однак, за відсутності певних умов, що пов`язані з особливим становищем.

Обвинувачений повідомлявся про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, однак, до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

Вислухавши позицію прокурора, яка вважала можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого, оскільки в апеляційній скарзі із змінами не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого; захисника, який погодився з позицією прокурора, колегія суддів, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, враховуючи, те, що в апеляційній скарзі зі змінами не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку зміненої апеляційної скарги, захисника, який не заперечував проти задоволення зміненої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи зміненої апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювались і докази відносно них відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. Фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження ніким з учасників апеляційного розгляду, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, як зберігання, придбання, збут вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за встановлених фактичних обставин кримінального провадження є правильною та ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Покарання обвинуваченому призначено з дотриманням вимог ст. 50, 65 КК України, і також не оспорюється жодним з учасників апеляційного розгляду, та, на переконання колегії суддів, є необхідним для досягнення його мети, тобто, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Водночас колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, яке прокурор пов`язує саме з врахуванням судом першої інстанції при вирішенні питання при призначенні обвинуваченому покарання обставини, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити зокрема й питання про те, чи наявні обставини, які обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

Перелік обставин, які обтяжують покарання, визначено у ст. 67 КК України.

Цей перелік є вичерпним. При цьому розширювальне тлумачення змісту окремих обставин, які обтяжують покарання, також не допускається, оскільки це призводитиме до погіршення становища обвинуваченого з підстав, не встановлених законом.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Таким чином, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану означає, що винна особа з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення використовує: наи?більш несприятливии? для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство.

Разом з тим, ні в обвинувальному акті, ні у вироку, не зазначено обставини воєнного стану, які використані обвинуваченим для вчинення злочину, і, як обґрунтовано вказав прокурор в апеляційній скарзі, мотиви визнання такої обставини не зазначені у вироку, що свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що з вироку суду підлягає виключенню рішення суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

На переконання колегії суддів, виключення такої обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого, не впливає на вид і розмір призначеного обвинуваченому покарання, з огляду на встановлені дані про особу обвинуваченого та обставини вчиненого кримінального правопорушення.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга зі змінами прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду - в порядку ст. 409 КПК України зміні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу із змінами прокурора Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Сквирського районного суду Київської області від 13 листопада 2024 рокущодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України - змінити: виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4