КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4961/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засіданняОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon», апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року, -

за участю:

представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.06.2025 року задоволено клопотаннястаршого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000094, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2023 року та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- приміщення квартири АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та розпорядження;

- грошові кошти, розміщені на банківських рахунках: рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ АКБ «Львів» для ФОП ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ АКБ «Львів» для фізичної особи - ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для ФОП ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_4 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для фізичної особи - ОСОБА_6 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.06.2025 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт вказаного майна.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження представник зазначає, що 16.06.2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва розглянула клопотання старшого слідчого про арешт майна без участі власника майна чи його представника, копію оскаржуваної ухвали дружина ОСОБА_6 змогла отримати лише 20.06.2025 року.

Мотивуючи апеляційні вимоги апелянт зазначає, що слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали істотно порушила правила територіальної юрисдикції у даному кримінальному провадженні. Відтак, місце фактичного розташування органу досудового розслідування знаходиться в будівлі за адресою: місто Київ, вул. Дегтярівська, 15-А, яка розташована у Шевченківському районі міста Києва, а тому справа про арешт майна у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 132 КПК України повинна була розглядатися слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва.

Вказує, що немає жодного доказу, що кошти на рахунку ОСОБА_6 та квартира, яка вказана в оскаржуваній ухвалі, отримані останнім внаслідок вчинення кримінально-протиправних дій.

Зауважує апелянт, що ОСОБА_6 абсолютно безпідставно та необґрунтовано позбавлений правом володіти, користуватися й розпоряджатися власними безготівковими коштами. Таке обмеження, за умови недоведеності його причетні до вчинення кримінальних правопорушень є втручанням у його право мирно володіти своїм майном.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав доводи поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника та просив залишити ухвалу без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що представником власника майна ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.06.2025 року, виходячи з положень абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що слідчими СУ ГУ НП в Київській області за процесуального керівництва Київської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000094 від 23.03.2023 року за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України та за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

11.06.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 на праві приватної власності належить приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Також досудовим розслідуванням зазначено, що у ОСОБА_6 відкриті наступні рахунки у таких банківських установах:

- рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ АКБ «Львів» для ФОП ОСОБА_6 ;

- рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ АКБ «Львів» для фізичної особи - ОСОБА_6 ;

- рахунок НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для ФОП ОСОБА_6 ;

- рахунок НОМЕР_4 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для фізичної особи - ОСОБА_6 .

12.06.2025 року старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000094, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2023 року, на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- приміщення квартири АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та розпорядження;

- грошові кошти, розміщені на банківських рахунках: рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ АКБ «Львів» для ФОП ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ АКБ «Львів» для фізичної особи - ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для ФОП ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_4 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для фізичної особи - ОСОБА_6 , із забороною відчуження та розпорядження.

Підставою накладення арешту на вилучене майно є можлива конфіскація майна як виду покарання.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.06.2025 року зазначене клопотання старшого слідчого задоволено та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- приміщення квартири АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та розпорядження;

- грошові кошти, розміщені на банківських рахунках: рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ АКБ «Львів» для ФОП ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ АКБ «Львів» для фізичної особи - ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для ФОП ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_4 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для фізичної особи - ОСОБА_6 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою конфіскації майна як виду покарання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Що стосується висновку слідчого судді про необхідність накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, колегія суддів вбачає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення, а у випадку застосування такого запобіжного заходу відносно юридичної особи, то застосування арешту майна з даних підстав вважатиметься законним, якщо відносно вказаної юридичної особи здійснюється кримінальне провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 23.03.2023 року, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання та з`ясувавши обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна прийшов до висновку про наявність передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , яке йому належить, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При цьому, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Так, зі змісту ст. 170 КПК України вбачається, що однією з обов`язкових умов для задоволення клопотання про накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання є наявність обґрунтованої підозри за статтею, санкція якої передбачає конфіскацію майна як виду покарання.

Згідно клопотання про арешт майна та матеріалів, наданих стороною обвинувачення на його обґрунтування вбачається, що ця обов`язкова умова органом досудового розслідування та слідчим суддею дотримана.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_6 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, підозра яка йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132, 170, 172, 173 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст. ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самих злочинів, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу, як накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на вищевказане майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання слідчого, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, оскільки незастосування арешту на вищевказане майно може призвести до подальшого незаконного його відчуження.

Таким чином, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Щодо доводів представника про порушення визначення підсудності розгляду клопотання за Святошинським районним судом міста Києва, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що орган досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 23.03.2023 року Слідче управління Головного управління Національної поліції в Київській області, юридичною адресою якого являється м. Київ, вул. Святошинська, 2а, що знаходиться в Святошинському районі м. Києва, що й підтверджується рядом клопотань, які були розглянуті слідчими суддями Святошинського районного суду міста Києва.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000094, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2023 року та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- приміщення квартири АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та розпорядження;

- грошові кошти, розміщені на банківських рахунках: рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ АКБ «Львів» для ФОП ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ АКБ «Львів» для фізичної особи - ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для ФОП ОСОБА_6 ; рахунок НОМЕР_4 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для фізичної особи - ОСОБА_6 , із забороною відчуження, розпорядження та користування, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4