Справа № 185/6830/23
Провадження № 1-кп/185/646/25
У Х В А Л А

07 липня 2025 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого

ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

її захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши під час запровадженого воєнного стану в Україні у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт з додатками, складений у кримінальному провадженні№ 0000600 від 23 березня 2023 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Горлівка, Донецької області, з середньою освітою, матері чотирьох неповнолітніх дітей, внутрішньо переміщеної особи, проживаючої в АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт з додатками, складений у кримінальному провадженні № 0000600 від 23 березня 2023 року, затверджений прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор, разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подав клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченої ОСОБА_6 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зав`язку із явкою обвинуваченої ОСОБА_6 до суду останнє прокурором було відкликано.

Стосовно клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор мотивував, що такий запобіжний захід, строком на 60 днів, має бути застосований до обвинуваченої ОСОБА_6 в зв`язку з наявністю ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, прокурор переконаний, що наразі обвинувачена ОСОБА_6 , яка на його думку, без поважних причин не з явилася до суду 06.09.2023 року, 04.03.2025 року, 28.04.2025 року, має слабкі соціальні зв`язки , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового розслідування перебувала у розшуку, затримувалась, тощо, заслуговує саме на такий запобіжний захід, як тримання під вартою, оскільки є ризик іі переховування від суду.

На користь такого висновку, на переконання прокурора, свідчить й той факт, що обвинувачена ОСОБА_6 є фігурантом кримінальної справи за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 КК України в Довгінцевському районому суді м.Кривого Рога Дніпропетровської області, офіційно не працевлаштована та не має законних засобів існування, що підтверджує існування у справі ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Клопотання прокурора з приводу застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повністю підтримав представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 , наголошуючи на тривалому розгляді кримінального провадження, затягування його розгляду з боку сторони захисту обвинуваченої, невідшкодування шкоди.

Обвинувачена ОСОБА_6 не погодилася з клопотанням прокурора, просила суд відмовити в задоволенні клопотання, зауважила, що вона наразі є матір`ю чотирьох неповнолітніх дітей, двоє з яких є малолітніми, а одна дитина, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 взагалі є немовлям.

Додала, що ніколи не порушувала альтернативний запобіжний захід, допустила дві неявки до суду, через критичний строк вагітності, необхідність догляду за неповнолітніми дітьми, а також в зв`язку з її інформуванням з боку адвоката про подання останнім відповідної заяви до суду про відкладення розгляду справи, через перебування адвоката у відпустці, тощо.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_9 вважав, що відносно обвинуваченої наразі вже діє один запобіжний захід у вигляді застави, тому прокурор мав би, за наявності підстав, подавати клопотання про зміну запобіжного заходу,а не про його застосування.

Вважає, що прокурором не доведені заявлені ризики, а тому просить відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши зміст клопотання прокурора, мотиви його подання та обґрунтування, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, проаналізувавши все це між собою та в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 22 КПК України визначено,що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів, клопотань, тощо, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких й такі, як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Згідно частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Співставляючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з вимогами КПК України та практикою Європейського суду з прав людини суд враховує таке.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Аналіз правової природи, змісту, та практики застосування Глави 18 КПК України дає обґрунтовані підстави стверджувати, що до особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, доведених прокурором, може бути застосований такий найсуворіший запобіжний захід, як тримання під вартою.

З матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_6 вбачається, що 26 травня 2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області відносно неї було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 24 липня 2023 року з визначенням застави розмірі 1 476 200 грн, з покладенням на неї, у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою колегії суддів Дніпровського Апеляційного суду від 29 червня 2023 року вищезазначена Ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2023 року була скасована.

Вказаним рішенням Дніпровського Апеляційного суду до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24 липня 2023 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 241 560грн., з покладенням на неї, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Таким чином, відносно обвинуваченої ОСОБА_6 наразі діє альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у сумі 241 560 грн., оскільки термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченої Дніпровським Апеляційним судом Ухвалою суду від 29 червня 2023 року, був визначений строком до 24 липня 2023 року.

Вказаний строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сплив майже два роки тому, оскільки, за повідомленням Державної Установи Дніпровська Установа виконання покарань № 4 від 11.07.2023 року, обвинувачену ОСОБА_6 було звільнено з Установи 30.06.2023 року під заставу.

Що стосується альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то навіть зі спливом двомісячного строку, вказаний альтернативний запобіжний захід продовжує діяти.

В той же час припиняють свою дію лише обов`язки, покладені на обвинувачену, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на вимогах, визначених ч.7 ст.194 КПК України, якою передбачено припинення дії ухвали в цій частині та скасування покладених на обвинувачену обов`язків під час застосування альтернативного запобіжного заходу, у разі не продовження строку їх дії судом за клопотанням прокурора.

Наразі, подаючи клопотання про необхідність застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначає, що обвинувачена ОСОБА_6 без поважних причин не з явилася до суду 06.09.2023 року, 04.03.2025 року, 28.04.2025 року, має слабкі соціальні зв`язки , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового розслідування перебувала у розшуку, затримувалась, тощо, тому є ризик іі переховування від суду.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_6 є фігурантом кримінальної справи за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 КК України в Довгінцевському районому суді м.Кривого Рога Дніпропетровської області, офіційно не працевлаштована та не має законних засобів існування, що підтверджує й існування у справі ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Перевіряючи данні доводи прокурора, що наведені в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на неявку обвинуваченої ОСОБА_6 без поважних причин, ще в 2023 році, а саме 09 вересня 2023 року, суд на разі не бере до уваги, оскільки вказане питання та причини неявки обвинуваченої до суду були предметом детального дослідження судом під час розгляду клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.09.2023 року в задоволенні клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про звернення застави у дохід держави у кримінальному провадженні відносно обвинуваченої ОСОБА_6 було відмовлено.

При цьому, судом у вказаній ухвалі було констатовано, що Ухвалою Дніпровського Апеляційного суду від 29 червня 2023 року, вимоги якої, в частині покладення певних обов`язків, на думку прокурора, були порушені обвинуваченою, на ОСОБА_6 взагалі не покладалися, оскільки зі змісту Ухвали Апеляційного суду видно, що обов`язку прибувати за викликом до суду, як це передбачено пунктом 1 ч.5 ст.191 КПК України, на обвинувачену судом покладено не було.

Суд також констатує, що у даному кримінальному проваджені, протягом його судового розгляду, прокурором не подавалося клопотання щодо продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_6 строку дії покладених на неї обов`язків, визначених Ухвалою Дніпровського Апеляційного суду від 29 червня 2023 року під час вирішенні Апеляційним судом питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у сумі 241 560грн.

Відносно неявок обвинуваченої ОСОБА_6 до суду 04.03.2025 року та 28.04.2025 року, які, на переконання прокурора, відбувалися без поважних причин, суд зазначає, що відповідно до оригіналу довідки, виданої завідувачем відділення - лікарем ОСОБА_10 та лікарем акушером-гінекологом ОСОБА_11 (Камьянська лікарня № 9), станом на 15.04.2025 року обвинувачена ОСОБА_6 мала діагноз: четверті одноплідні пологи в терміні вагітності 38 тижнів, та перебувала на стаціонарному лікуванні.

Оригіналом обмінної карти пологового будинку, полового відділення зазначеної вище лікарні підтверджено пологи обвинуваченої ОСОБА_6 , відбулися 12.04.2025 року.

Вказаним медичним документом визначено перебування обвинуваченої ОСОБА_6 у післяпологовій відпустці, з іі продовженням, на термін до 03.07.2025 року.

Оригінали зазначених медичних довідок та документів, у сукупності з наявним свідоцтвом про народження, відповідно до якого обвинувачена 12.04.2025 року народила дитину доньку Раїсу, підтверджують перебування обвинуваченої останні дев`ять місяців у стані вагітності, очевидну наявність у обвинуваченої певного фізіологічного та природного стану, перебування під наглядом лікарів, на лікуванні, в тому числі й стаціонарному, післяпологової відпустки, тощо.

Відтак, твердження прокурора щодо неявок обвинуваченої ОСОБА_6 до суду 04.03.2025 року та 28.04.2025 року без поважних причин, суд находить безпідставними.

Стосовно інших обставин, які на переконання прокурора, наразі мають місце, та полягають в слабких соціальних зв`язках обвинуваченої, висунутого звинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебування під час досудового розслідування у розшуку, наявність іншого кримінального провадження, відсутність офіційного працевлаштування, тощо, що, на думку прокурора, свідчить про наявність ризику переховування від суду та ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то суд зазначає, що аналіз наявності вказаних ризиків, їх ступень та оцінка, були предметом розгляду колегії суддів Дніпровського Апеляційного суду, за наслідками якого 29 червня 2023 року вказаним судом було постановлено рішення про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 24 липня 2023 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 241 560грн., та покладенням на ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Станом на зараз об`єм та ступень вірогідності настання згаданих ризиків - не змінилися у бік їх збільшення.

В правових позиціях Європейського суду з прав людини, викладених за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», визначено, що:

- відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції по закінченню деякого часу сама тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами;

- продовження утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;

- існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину спочатку може виправдовувати утримання під вартою, ... але ... тяжкість звинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою»;

- при цьому існує презумпція на користь звільнення з - під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризикам ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинувачений повинен бути звільнений.

Тобто, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання прокурора, обвинувачена ОСОБА_6 наразі є внутрішньо переміщеною особою, матір`ю чотирьох неповнолітніх дітей, двоє з яких є малолітніми, а одна дитина немовлям, перебуває у післяпологовій відпустці.

Враховуючи зміст клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтування вказаного клопотання, мотиви його подання та обсяг підтвердження доказами наведених у клопотанні ризиків, суд вважає, що прокурор не довів тієї обставини, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, які були визначені у своєму клопотанні прокурором.

В частині 2 статті 194 КПК України закріплено, що суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись Главою 18, ст.369-372 КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_12 про застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1