КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/399/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005110, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2012 року за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки і 1 день,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м.Києва від 25 квітня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 25 квітня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою за ч.3 ст.186 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 20 (днів).

Цим же вироком суд зарахував ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 25 травня 2018 року та за правилами, ч.5 ст.72, ст.73 КК України, визнав її такою, що відбула покарання та звільнив останню з-під варти в залі суду, у зв`язку з відбуттям нею строку покарання.

Цим же вироком суд також визнав винуватою ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, проте рішення суду щодо ОСОБА_9 не оскаржується.

По справі вирішено питання про речові докази.

За встановлених судом обставин25 травня 2018 року о 15:20 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , вступили між собою у попередню злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, що знаходиться у квартирах громадян, розподіливши при цьому між собою свої злочинні ролі. При цьому, згідно розподілених ролей ОСОБА_9 , представившись працівником ПАТ «Київенерго», мала відволікати увагу потерпілих, під приводом перевірки показників електролічильників, а ОСОБА_7 в цей час повинна була зайти до приміщення квартири та викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи вiдповiдно до заздалегідь розподілених ролей, приблизно о 15:25 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 до третього пiд`їзду будинку АДРЕСА_2 в пошуках квартири, яка б стала об`єктом злочинного посягання. Продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи поблизу третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , обрали об`єктом свого злочинного посягання квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_11 , скориставшись домофоном, подзвонила до квартири АДРЕСА_3 та під час спілкування з власницею ОСОБА_12 повідомила їй, що вона є працівницею ПАТ «Київенерго» та прийшла перевірити показники лічильника. В свою чергу ОСОБА_12 , будучи впевненою у її добропорядності, вiдчинила дверi пiд`їзду з метою перевірки працівницею ПАТ «Київенерго» свого лічильника. Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_7 безперешкодно зайшли до примiщення пiд`їзду.

Реалізуючи своi злочинні наміри, ОСОБА_13 підійшла до власниці квартири ОСОБА_12 та роблячи вигляд, що вона здійснює перевірку лічильника, шляхом обману попросила зайти до приміщення квартири, а ОСОБА_7 в цей час залишилася в коридорі. В подальшому ОСОБА_11 разом з потерпілою ОСОБА_12 пішли на кухню вказаної квартири, де ОСОБА_11 дала потерпілій ОСОБА_12 зошит та запропонувала записати у нього свої анкетні дані, тим самим продовжила відволікати увагу потерпілої. В цей час ОСОБА_7 , користуючись тим, що увага потерпілої направлена на спілкування з ОСОБА_14 , через незамкнені двері проникла до приміщення вказаної квартири та почала шукати цінності, які можливо було б викрасти.

В цей час потерпіла ОСОБА_12 почула, що в квартирі крiм неi та ОСОБА_15 знаходиться інша особа, попросила ОСОБА_9 вийти з її квартири. При цьому ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що їх злочинні дії набули відкритого характеру, продовжила дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна та у присутності потерпілоi взяла з кухонного столу мобільний телефон марки «Samsung», вартістю 500 гривень, в якому знаходилася сім карта мобільного оператора «Київстар» з номером телефону НОМЕР_1 , вартістю 50 гривень, на рахунку якої було 90 гривень, який сховала до своєї спідньої білизни. В цей час, потерпіла ОСОБА_12 з метою захисту свого майна, почала кричати та кликати на допомогу, після чого здійснила спробу виштовхати ОСОБА_16 з приміщення її квартири.

Усвідомлюючи відкритий протиправний характер своїх дій, з метою подолання волі потерпілої до опору, ОСОБА_11 взяла зі столу кухонний ніж, та піднявши його над потерпілою ОСОБА_12 , почала погрожувати у його застосуванні та позбавленні потерпілої життя, тим самим висловила погрозу застосувати насильство, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. В цей час, ОСОБА_7 , перебуваючи в кімнаті, та усвідомлюючи, що їх злочинні дії мають відкритий характер, дістала з шкатулки вироби з біжутерії, загальною вартістю 500 гривень, золоті сережки з аметистом, вартістю 200 гривень та грошові кошти в сумі 200 гривень, які знаходилися в гаманці. Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 1540 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись із вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2022 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на вимоги ст.73 КК України, згідно яких строкові покарання обчислюються в різних вимірах, якими є: 1) роки (позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк); 2) місяці і роки (виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців); 3) місяці (арешт); 4) години (громадські роботи).

Просить врахувати, що строки покарань не можуть обчислюватись у неділях, декадах тощо.

З урахуванням наведеного вважає, що суд незаконно призначив ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 20 днів.

За наслідками апеляційного розгляду просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року стосовно ОСОБА_7 змінитита вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В решті вирок суду залишити без мін.

До суду апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_7 не з`явилась, про причини неявки не повідомила, клопотання про неможливість розгляду провадження у її відсутності не подавала.

З огляду на те, що у поданій апеляційній скарзі прокурора зі змінами ставиться питання про зміну вироку, шляхом визначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, а тому участь обвинуваченої не є обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд провадження у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги зі змінами, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга зі змінами підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації її дій за ч.3 ст.186 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Перевіряючи доводи прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає такі доводи обґрунтованими, враховуючи наступне.

За приписами п.3 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Санкція ч.3 ст.186 КК України на момент вчинення ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину передбачала покарання у виді позбавлення воліна строк від 4 до 8 років.

Відповідно до ст.73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду (справа № 756/16907/18 та № 5-118кс15) призначаючи покарання у кримінальному провадженні, суд зобов`язаний керуватися загальними засадами призначення покарання, які є основоположними вимогами про порядок і межі призначення покарання. Зі змісту ч. 1 ст. 65 КК вбачається, що суд під час призначення покарання зобов`язаний враховувати всі положення Загальної частини цього Кодексу, які пов`язані з призначенням покарання. При цьому, строкові покарання обчислюються в різних вимірах, якими є: роки (позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк); місяці і роки (виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців);місяці (арешт); години (громадські роботи). Отже, строки покарань не можуть обчислюватись у неділях, декадах тощо. Крім того, у певних випадках може виникнути потреба в обчисленні строкових покарань в днях, а саме у разі: заміни покарання іншим; складанні остаточного покарання (здійснюється, як уже зазначалось, під час призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів і сукупністю вироків); зарахуванні попереднього ув`язнення у порядку застосування ч. 5 ст. 72 КК

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанцій неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 20 (днів), що не відповідає вимогам ст.73 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право його змінити.

Підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 т. 409 КПК України).

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити, вирок в частині призначеногоОСОБА_7 покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, та вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 зі змінами, задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м.Києва від 25 квітня 2022 року ухвалений щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

________________ ________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4