Справа №345/6481/24
Провадження № 1-кс/345/453/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2025 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , слідчого СВ Калського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 скаргу ОСОБА_3 про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просить визнати дії слідчої СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 протиправними та ініціювати її заміну, мотивуючи скаргу тим, що остання, не вивчивши матеріали провадження по суті та не виконавши судові приписи, прийняла хибне та, на думку заявника, упереджене рішення з умислом. Скаржник також зазначає, що у кримінальному провадженні не було проведено його допиту, не повернуто матеріали на 27 аркушах, не виконано його клопотання про визнання його потерпілим, а тому вбачає в діях слідчого ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 доводи своєї скарги підтримав, просив її задоволити.

Слідчий СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, як безпідставно подану.

Заслухавши доводи скаржника та слідчого, дослідивши надані суду докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 303 КПК України передбачено виключний перелік питань, органів та посадових осіб рішення, дії та бездіяльність яких, може бути оскаржено на досудовому провадженні, зокрема згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Частиною 1 статті 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно із ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що слідчий або прокурор зобов`язані винести мотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим за наявності очевидних та достатніх підстав, які дають можливість зробити висновок про відсутність заподіяної шкоди певній особі (фізичній або юридичній).

Враховуючи, що матеріали справи не містять витягу з ЄРДР про інформацію (фабулу), правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384 КК України, очевидним є, що у зазначеному кримінальному провадженні особа, яка вважає себе потерпілим, повинна надати докази на підтвердження порушення своїх прав, вказати яку саме шкоду (моральну, фізичну або майнову) і в якому розмірі (на її думку) їй завдано.

Загалом же в основі набуття статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).

В той же час слідчому судді не надано скаржником копії своєї заяви про визнання його потерпілим, як формальної умови набуття статусу потерпілого, і як наслідок, надання вже слідчим суддею відповідної оцінки про те, чи розкриває така заява в повній мірі фактичні умови про завдання шкоди, а робити такі висновки із самої скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим скаржника не є вірним, оскільки невідомо чи ці документи (заява про визнання потерпілим і скарга на постанову про відмову у визнанні потерпілим) є тотожними за змістом, а рішення же суду в свою чергу не може базуватися на жодних припущеннях.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

У відповідності дост. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Отож в межах розгляду скарги вирішення питання щодо визначення процесуального статусу особи у кримінальному провадженні, як потерпілого, приписами КПК України не віднесено до компетенції слідчого судді.

В той же час скаржник не позбавлений права повторно звернутися до слідчого чи прокурора з обґрунтованим клопотанням та відповідними доказами про визнання його потерпілим.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України, слідчий підлягає відводу, якщо:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Водночас, положеннями КПК України не передбачено повноважень слідчого судді щодо заміни слідчого чи зобов`язання керівника органу досудового розслідування відсторонити слідчого від провадження.

Також, наведені у скарзі обставини не свідчать про те, що дії або бездіяльність слідчої ОСОБА_5 прямо перешкоджають реалізації процесуальних прав заявника або містять ознаки упередженості, що могли б бути безумовною підставою для її відводу.

Щодо посилання заявника на ст. 382 КК України, то дана норма передбачає відповідальність за умисне невиконання судового рішення, однак встановлення наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення не входить до компетенції слідчого судді в межах розгляду скарги на бездіяльність органу досудового розслідування.

За таких обставин, підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 372, 376, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання дій слідчого СВ Калського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 протиправними щодо не визнання ОСОБА_3 потерпілим та відсторонення слідчого СВ Калського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від проведення досудового розслідування відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 17.06.2025 р.

Слідчий суддя