ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1662/25 Справа № 191/612/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036,щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Синельникове Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12 липня 2024 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.5 ст.407 КК України до 5 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12 липня 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня його затримання - 07 травня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили вирушено не обирати.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

07 січня 2024 року у вечірній час доби (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_7 знаходився у гостях у свого батька ОСОБА_10 та своєї бабусі ОСОБА_11 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , де вживав алкогольні напої. Достовірно знаючи, що у вказаній квартирі знаходяться цінні речі, які належать ОСОБА_11 , у останнього раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, продовженого указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб до 22.08.2022, продовженого указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб до 20.11.2022, продовженого указом Президента України №757/2022 строком на 90 діб до 19.02.2023, та продовженого указом Президента України №58/2023 строком на 90 діб до 20.05.2023, продовженого указом Президента України №254/2023 строком на 90 діб до 18.08.2023, продовженого указом Президента України №451/2023 строком на 90 діб до 16.11.2023, продовженого указом Президента України №734/2023 строком на 90 діб до 14.02.2024), а саме мобільного телефону марки Xiaomi POCO x5 Pro 5 G 8/256 Gb, який перебував на поверхні дерев`яного столу у спальній кімнаті ОСОБА_11 .

В цей же день, а саме 07 січня 2024 року у вечірній час доби (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи перебувати за адресою: АДРЕСА_2 , визначив для себе вищевказаний мобільний телефон марки Xiaomi POCO x5 Pro 5 G 8/256 Gb, як об`єкт свого злочинного посягання, яким незаконно можна заволодіти, та реалізуючи свій раніше виниклий прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, та звернення його на свою користь, скориставшись тим, що ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 перебували в іншій кімнаті квартири, впевнившись, що його дії носять таємний характер і за ними ніхто не спостерігає, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки Xiaomi POCO x5 Pro 5 G 8/256 Gb, який належить ОСОБА_11 , вартістю 8399 грн. 30 коп.

Після чого, доводячи свій прямий злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 , діючи умисно, з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року змінити в частині призначення покарання з підстави неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2024 року, більш суворим за цим вироком, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

У строк призначеного покарання зарахувати частково відбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2024 року за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 , хоча і застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, поглинувши менш суворе покарання, призначене вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2024 року, більш суворим за цим вироком, проте не зарахував частково відбуте ОСОБА_7 покарання за вказаним вироком, тобто не застосував положення закону, який підлягав застосуванню.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Потерпіла ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду провадження, клопотань про відкладення судового засідання не надходило, у зв`язку з чим розгляд провадження здійснено за її відсутності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме вимог ч. 4 ст. 70 КК України, слід зазначити наступне.

Згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12 липня 2024 року за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення, а саме з 07 травня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, скоєного 07 січня 2024 року, тобто до постановлення попереднього вироку.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано оскаржуваним вироком призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12 липня 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком.

Проте, всупереч вишевказаним вимогам закону не зарахував відбуту частину покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2024 року, що призвело до неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, вважається неправильне застосування закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2024 року, більш суворим за цим вироком, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

У строк призначеного покарання зарахувати частково відбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2024 року за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4