Справа № 487/5858/25
Провадження № 1-кс/487/3764/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001058 від 01.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

15.08.2025 року старший слідчий СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, у якому просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб із встановленням суму застави у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242240 гривень. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення ним суми застави, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першою вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі їх наявності; уникнути від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, характер злочину, в якому ОСОБА_4 підозрюється, наявні у кримінальному провадженні інтереси суспільства, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи останнього, відсутність можливості перешкоджати судовому розгляду іншим чином, застосування до вказаного підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним співрозмірним та достатнім запобіжним заходом у даному випадку. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового розслідування кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав частково, зазначив, що виявив боєприпаси напередодні обшуку та хотів їх віднести до правоохоронних органів. Не мав на меті їх збут або використання. Вказував, що не може впливати на свідків, так як не заперечує щодо їх показів. Має батька інваліда, якому повинен допомагати. Не має на меті переховуватись від слідства та суду. Зазначив, що добровільно погодився з тим, що в нього є зброя та добровільно видав її.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що відсутні підстави тримання під вартою підозрюваного, він не має на меті впливати на свідків, має місце роботи, місце реєстрації, тому вважає, що зазначені у клопотанні ризики відсутні. Просив визначити підозрюваному мінімальний розмір застави.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування ініційованого заходу, слідчий суддя дійшов наступного.

Слідчими СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001058 від 01.08.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , розуміючи те, що він не має дозволу компетентних органів та ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, маючи намір направлений на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, порушуючи положення про дозвільну систему, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 938 та Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, у невстановлений під час досудового розслідування дату та час, але не пізніше 15.08.2025 (точну дату та час під час досудового розслідування не встановлено), у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за невстановлених обставин, ОСОБА_4 , знайшов корпус гранати типу Ф-1 в кількості 4 шт., корпус гранати типу РГО в кількості 1 шт., корпус гранати типу РГД-5 в кількості 2 шт., підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2 в кількості 6 шт. та підривач до ручних гранат типу УЗД в кількості 1 шт., після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою, який належить до категорії боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , не маючи на меті видачу органам влади знайдених боєприпасів, відповідно до ч. 3 ст. 263 КК України, з метою подальшого незаконного перенесення та зберігання, забрав собі, тим самим незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою подальшого незаконного перенесення та зберігання, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переніс при собі корпус гранати типу Ф-1 в кількості 4 шт., корпус гранати типу РГО в кількості 1 шт., корпус гранати типу РГД-5 в кількості 2 шт., підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2 в кількості 6 шт. та підривач до ручних гранат типу УЗД в кількості 1 шт. до гаражного приміщення, котре розташоване поблизу буд. АДРЕСА_1 та має координати 47°00'35.5"N 31°59'55.6"E та перебуває в користуванні ОСОБА_4 , де став незаконно зберігати, до часу їх виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку 15.08.2025 в порядку ст. 234 КПК України.

Так, 15.08.2025 під час проведення санкціонованого гаражного приміщення, котре розташоване поблизу буд. АДРЕСА_1 та має координати 47°00'35.5"N 31°59'55.6"E, було виявлено та вилучено корпус гранати типу Ф-1 в кількості 4 шт., корпус гранати типу РГО в кількості 1 шт., корпус гранати типу РГД-5 в кількості 2 шт., підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2 в кількості 6 шт. та підривач до ручних гранат типу УЗД в кількості 1 шт., які ОСОБА_4 незаконно зберігав за адресою свого проживання без передбаченого законом дозволу.

15.08.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

15.08.2025 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом чергової частини Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області № 18333 від 31.07.2025; рапортом заступника начальника головного відділу начальника 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.08.2025; протоколом обшуку гаражного приміщення, котре розташоване поблизу буд. 79А по проспекту Героїв України в місті Миколаєві та має координати 47°00'35.5"N 31°59'55.6"E від 15.08.2025; рапортом чергової частини Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області № 26117 від 15.08.2025; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 15.08.2025; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 15.08.2025; довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 15.08.2025 іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказують слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи процесуальну позицію підозрюваного та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року. Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, яка відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів санкція, якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим за ч. 1 ст. 263 КК України, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, знаходячись на свободі, підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою не надавати свідчення або змінити раніше надані свідчення, як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Таким чином, є достатні підстави вважати, що наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з огляду на обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, суд приходить до висновку щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу.

На думку суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, який у скоєному розкаявся, має офіційне місце роботи, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, слідчий суддя визначає заставу у розмірі, який становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 60560 грн. Слідчий суддя вважає, що такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваногоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 13.10.2025 року (включно).

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

В разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 20.08.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1