Справа № 173/1052/25
Номер провадження1-кп/173/154/2025
11 серпня 2025 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Водяне Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, із середньою освітою, який не одружений, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, є особою з інвалідністю ІІІ гр., фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.
10 березня 2025 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 перебував поблизу домоволодіння, яке належить раніше йому знайомому ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 . Перебуваючи за вищевказаною адресою у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, яке знаходиться на території домоволодіння.
Реалізовуючи раптово виниклий корисливий, злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом і метою незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання через відчинену хвіртку зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , підійшов до вікна житлового будинку і, використовуючи фізичну силу, витягнув шибку на рамці вікна веранди та через утворений отвір проник всередину будинку, де виявив майно, належне ОСОБА_7 , яке останній залишив на зберігання у власника домоволодіння ОСОБА_6 , а саме: тюнер Т2 Strong SRT 8500 вартістю 480 грн. та електричну плату до телевізору «Бекоелекгрік» 7к2110 вартістю 433 гри., які визначив предметами свого злочинного посягання, взяв до рук та виніс на територію домоволодіння.
В подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, за допомогою знайдених в будинку ключів, ОСОБА_4 відчинив двері господарського приміщення на території вищевказаного домоволодіння та зайшов до нього. Всередині господарського приміщення ОСОБА_4 побачив майно, належне ОСОБА_7 , яке останній залишив на зберігання у власника домоволодіння ОСОБА_6 , а саме медогонку rd1012f рulse Євро. вартістю 2860 грн., руками від`єднав від неї електропровід, який в подальшому забрав собі. Далі, знаходячись в тому ж приміщенні, за допомогою ножа зрізав 3х-жиловий електрокабель перерізом жили 2.5 мм2, таким чином добувши 30 метрів електрокабелю вартістю 661,20 грн.
Продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий корисливий, злочинний умисел, ОСОБА_4 виніс зібране вище перелічене майно за територію домоволодіння та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1084/25 від 14.04.2025 незаконними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 4434 грн 20 кон. (чотири тисячі чотириста тридцять чотири гривні двадцять копійок) в цінах, діючих на момент скоєння злочину.
Потерпілий ОСОБА_7 про час і місце розгляду кримінального провадження повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, просив призначити покарання на розсуд суду. З огляду на що, суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження дійшов висновку про розгляд кримінального провадження у його відсутність.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до статті 63 Конституції України, відмовився від дачі показів, проте вину визнав, зазначив, що йому соромно про це говорити, коротко повідомив обставини вчинення правопорушення.
Захисник ОСОБА_5 просив суд призначити підзахисному мінімальне покарання визначене санкцією статті.
Вина обвинуваченого в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:
-протоколом огляду місця події з фото таблицею до нього від 17.03.2025 згідно з яким в присутності понятих проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 під час якого присутній під час огляду ОСОБА_6 повідомив про відсутність на своєму місці належного його знайомому майна, а саме: тюнер Т2 Strong SRT 8500, електричну плату до телевізору «Беко електрик» 7к2110 та електроприводу від медогонки rd1012f рulse Євро. Крім того, зазначив про зрізаний шматок електрокабеля;
-протоколом добровільної видачі від 14.04.2025 згідно з яким ОСОБА_4 в присутності понятих добровільно видав працівникам поліції для огляду поліетиленовий пакет білого кольору з металевими виробами, електричну плату до телевізору, тюнер Т2 марки Strong, ніж з кольоровим смужками на рукоятці,
-протоколом огляду предметів з фото таблицею до нього від 14.04.2025 згідно з яким в присутності понятих проведено огляд предметів добровільно наданих працівникам поліції ОСОБА_4 ;
-висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1084/25 від 14.04.2025 згідно з яким ринкова вартість досліджуваних об`єктів, з урахуванням зносу, станом на період з лютого 2025 по 17 березня 2025 року становила: електрокабель 3х жиловий, 2,5 квадрати 30 метрів, бувший у використанні, придатний до використання 661,20 грн.; тюнер Т2 Strong SRT 8500, бувший у використанні, придатний до використання 480 грн.; плата до телевізору «Беко електрік» 7к2110, бувший у використанні, придатний до використання 433 грн.; електропривод медогонки rd1012f рulse Євро бувший у використанні, придатний до використання 2860 грн. Загальна вартість об`єктів дослідження становила 4434,20 грн.;
-протоколом огляду домоволодіння від 14.04.2025 згідно з яким в присутності понятих проведено огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 під час якого вна території подвір`я виявлено обгорілі металеві предмети різної форми та купа пластикових предметів зі слідами горіння;
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2025 згідно з яким потерпілий ОСОБА_7 в присутності понятих впізнав належний йому тюнер на фото під № 3;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2025 згідно з яким потерпілий ОСОБА_7 в присутності понятих впізнав на фото під № 2 належну йому електричну плату «Беко електрик»;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2025 згідно з яким ОСОБА_4 в присутності понятих та захисника ОСОБА_5 на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 добровільно розказав та показав як на веранді руками витягнув шибку та заліз в середину приміщення після чого викрав там електричну плату, тюнер та пішов на двір. В господарському приміщенні забрав електро-привід до медогонки та за допомогою ножа, який мав при собі зрізав електричний кабель. Після чого на подвір`ї сусіднього домогосподарства з викрадених предметів випалював пластик з метою здобути з цих предметів мідь.
Як установлено вимогами ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу.
Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч.1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Суд оцінює надані сторонами кримінального провадження докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки вони стосуються обставин скоєного злочину і мають значення для кримінального провадження; допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання, а також достовірними, оскільки вони не суперечать один одному, доповнюють один одного.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України судом не встановлено.
Разом з цим, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 22.05.2025, згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливо без обмеження або позбавлення волі на певний строк. Проте висновок досудової доповіді має рекомендаційний характер.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання, в тому числі і в межах санкції закону про кримінальну відповідальність, суд керується висновками Верховного Суду, зазначеними у постанові від 01.02.2018 року по справі №634/609/15-к.
Зокрема в цій постанові Верховним Судом сформульовано правовий висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, не працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, є особою з інвалідністю ІІІ гр. за загальним захворюванням, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, корисний мотив скоєного злочину, а також те, що вчинене ним кримінальне правопорушення віднесене до тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.
Разом з цим, судом встановлено, що обвинувачений визнав свою вину в інкримінованому злочині за обставин встановлених судом, висловив жаль з приводу вчиненого, запевняв, що усвідомив помилку, просив не позбавляти його свободи, зазначив, що на теперішній час проходить медичні огляди на підтвердження групи інвалідності з метою отримувати соціальні виплати. За таких підстав суд вважав можливим застосувати до нього ст. 75, 76 КК України, надати можливість обвинуваченому виправитись та інтегруватись у суспільство без відбування призначеного покарання.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.
Запобіжний захід у підготовчому судовому засіданні та під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 349, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
-поліетиленовий пакет білого кольору в якому знаходяться вироби з металу; електричну плату до телевізору старого зразку; тонер Т2 Strong SRT 8500 повернути за належністю потерпілому ОСОБА_7 ;
-ніж розміром 13,8 см. з кольоровим малюнком на рукоятці, який 14.04.2025 добровільно видав ОСОБА_4 знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8