ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1042/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/168/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.357 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2025 року в кримінальному провадженні №0000140,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України із застосуванням ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 лютого 2023 року і призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбутого покарання перебування під вартою в період з 24 червня 2024 року по 13 серпня 2024 року.

Запобіжний захід, який був обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання, після набрання вироком законної сили - скасовано.

Питання щодо речових доказів вирішено.

Згідно з вироком, 09 червня 2024 року близько 20 год. 25 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , перебуваючи біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що неподалік маркету «СООР» за адресою: Площа Ринок 26 м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області, побачив залишену без нагляду банківську картку ОСОБА_10 та в цей час у нього виник кримінально-протиправний умисел спрямований на таємне викрадення офіційного документу з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, у вищевказаний час та місці, ОСОБА_9 , який виявив банківську картку ОСОБА_10 передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи протиправно, з прямим умислом переконавшись, що його дії мають таємний характер, взяв банківську картку для обслуговування банківського карткового рахунку № НОМЕР_1 Акціонерного банку «Південний», з безконтактною технологією проведення платежів, та яка є різновидом офіційних документів, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу, яку заховав у кишеню та із якою надалі покинув вищевказане приміщення, розпорядившись карткою на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, тобто - викраденні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2025 року змінити, і обрати йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Свої вимоги мотивує тим, що даний вирок є надто суворим і не відповідає тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого.

Також вказує, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, як в процесі досудового розслідування, так і в суді, давав правдиві покази, щиро розкаявся у вчиненому і сприяв розкриттю даного кримінального правопорушення.

Також зазначає, що ОСОБА_8 повністю відшкодував потерпілому матеріальні збитки і той просив його строго не карати.

Захисник звертає увагу на те, що згідно ст.12 КК України інкримінована ОСОБА_8 ч.1 ст.357 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків і покарання, обране йому, за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, крім того, він не являється суспільно-небезпечною особою, виправлення якої неможливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив проводити апеляційний розгляд без участі обвинуваченого, оскільки останній йому раніше повідомив, що не бажає брати участь в судовому засіданні апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти доводів захисника і просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно кримінального провадження та оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.357 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вчинення злочину.

За таких обставин суд першої інстанції за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом першої інстанції та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Аналізуючи доводи захисника щодо надмірної суворості призначеного покарання, колегія суддів приходить до висновку, що вони є безпідставними.

Згідно вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог Кримінального кодексу України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу розладу психіки внаслідок вживання канабіноїдів, а також те, що обвинувачений судимий за вчинення злочину проти приватної власності, на шлях виправлення не встав та знову вчинив умисний корисливий злочин. Також, враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , до яких місцевий суд відніс щире каяття у вчиненні кримінальному правопорушенні і те, що матеріальна шкода потерпілому відшкодована. Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції зазначив рецидив злочинів.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 за ст.357 КК покарання у виді обмеження волі згідно санкції інкримінованої статті.

Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_8 22 лютого 2023 року Бережанським районним судом Тернопільської області судимий за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки.

Злочин, за який його засуджено оскарженим вироком ОСОБА_8 вчинив 09 червня 2024 року, тобто під час встановленого йому іспитового строку, порушивши умови застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому суд першої інстанції правильно призначив покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України.

При цьому, визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі суд першої інстанції приєднав до нового покарання частину невідбутого покарання за попереднім вироком з дотриманням вимог ч.4 ст.71 КК України, за змістом якої остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були би підставою для скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку суду щодо ОСОБА_8 , а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2025 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді