Справа № 183/1979/25
№ 1-кп/183/1565/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самар в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості по якому внесені 28 січня 2025 року до ЄРДР за № 0001143, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді сержанта резерву взводу резерву сержантського складу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 23 від 23.01.2025 року ОСОБА_3 призначено на посаду сержанта резерву взводу резерву сержантського складу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 , в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 402 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звання «капітан» належить до офіцерського складу, звання «солдат» належить до рядового складу.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що полковник за своїм військовим званням є начальником для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу.

Також, відповідно до ст.ст. 58, 101 Статуту Командир батальйону (корабля 3 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону (корабля), успішне виконання батальйоном (кораблем) бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів батальйону (корабля) і законність їх витрачання, за організацію і стан пожежної безпеки батальйону. Командир батальйону (корабля 3 рангу) підпорядковується командирові бригади і є прямим начальником усього особового складу батальйону (корабля).

Таким чином, командир роти резерву військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_6 по відношенню до сержанта резерву взводу резерву сержантського складу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_3 є прямим начальником за своїм службовим становищем та за військовим званням, а останній його підлеглим.

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Під наказом у ст. 402 КК України розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або не вчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.

Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку.

Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В свою чергу, старший солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення в умовах воєнного стану, чим вчинив військовий злочин за наступних обставин.

Так, старший солдат ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її на посаді сержанта резерву взводу резерву сержантського складу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 28 січня 2025 року, приблизно о 12 год. 35 хв., перебуваючи у місці постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , біля АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати наказ №27 від 27.01.2024 командира військової частини НОМЕР_1 , який йому був доведений командиром роти резерву військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 , щодо вибуття 28.01.2024 року для подальшого проходження військової служби у 64 запасну роту військову частину НОМЕР_3 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні були досліджені письмові докази вини обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, відомості по якому внесені 28.01.2025 року до ЄРДР за №0001143, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України

(а.п. 106,113);

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) про призначення службового розслідування №986 від 28.01.2025 року

(а.п. 107);

- медичка та службова характеристика старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3

(а.п. 108, 109);

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №334 від 28.11.2024 року, відповідно до якого старший лейтенант ОСОБА_6 приступив до виконання своїх службових обов`язків

(а.п. 110);

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №23 від 23.01.2025 року, відповідно до якого старший солдат ОСОБА_3 прийняв посаду та приступив до виконання своїх службових обов`язків

(а.п. 111);

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №27 від 27.01.2025 року, відповідно до якого старший солдат ОСОБА_3 здав посаду та вибув до нового місця служби

(а.п. 112);

- протокол огляду від 28.01.2025 року, відповідно до якого об`єктом огляду є DVD-R диск об`ємом 4,7 GB, на якому наявний напис DVD-R диск ТМ «НР» об`ємом 4,7 GB, який має назву «28 янв 2025», який був долучений до повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 28.01.2025 року

(а.п. 114-116);

- постанова від 28.01.2025 року про визнання речовим доказом відеозапису об`ємом 32,2 МБ, наявний на DVD-R диск ТМ «НР» об`ємом 4,7 GB, який долучено для зберігання до матеріалів даного кримінального провадження

(а.п. 116-117);

- протокол проведення слідчого експерименту від 25.02.2025 року та флеш носій ємністю 16 GB до нього, проведеного за участі свідка ОСОБА_7 , з залученням спеціаліста ОСОБА_8 , відповідно до якого свідок підтвердив свої показання, що надав раніше під час досудового розслідування та показав на місці обставини події

(а.п. 125-126,127);

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №31 від 31.01.2025 року, відповідно до якого капітан ОСОБА_6 справи та посаду здав і вибув до нового місця служби

(а.п. 128);

- акт службового розслідування заступника командира роти з психологічної підтримки персоналу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_9

(а.п. 129-133);

- копія повідомлення про вчинення кримінального правопорушення військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_9

(а.п. 134-136);

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №90 від 25.02.2025 про результати службового розслідування

(а.п. 137-139);

- копії документів щодо проходження старшого солдата ОСОБА_3 військової служби

(а.п. 140,141,142,143,144,145,146,147);

- копія рапорту від 28.01.2025 року командира роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_10 про зафіксовану відмову від виконання наказу старшим солдатом ОСОБА_3

(а.п. 148);

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №986 від 28.01.2025 року про призначення службового розслідування

(а.п. 149);

- копія доповіді про відмову від виконання наказу військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_3

(а.п.150).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконувати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання

ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, є військовослужбовцем, має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бажає продовжувати проходити військову служу.

У відповідності з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті). За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд з підстав, зазначених раніше, вважає можливим застосування у відношенні ОСОБА_3 ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, а саме призначити покарання у виді позбавлення волі на менший строк.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, строком на 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку, зарахувавши у строк відбуття покарання час тримання його під вартою із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, починаючи з 28.01.2025 року по 09.09.2025 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-відеозапис об`ємом 32,2 МБ, наявний на DVD-R диск ТМ «НР» об`ємом 4, флеш носій ємністю 16 GB проведеного слідчого експерименту від 25.02.2025 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , який тримається під вартою, в той же строк та в той же порядок, після отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1