Справа № 185/8512/25
Провадження № 1-кс/185/656/25
13 серпня 2025 року м.Павлоград
Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,заявниці ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 розглянувши у приміщенні суду в м. Павлограді скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,
У судовому засіданні заявниця та її представник, кожен окремо скаргу підтримали.
Слідчий СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі.
Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
20.05.2025 слідчим СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 . Підставою відмови слідчий зазначає те, що ОСОБА_3 не є безпосередньою постраждалою, а психологічні переживання через мобілізацію чоловіка не є наслідком злочину а є суб`єктивною оцінкою законних дій державного органу. Зазначив, що ОСОБА_3 не завдано конкретної шкоди, пов`язаної з кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, особа визнається потерпілою автоматично з моменту подання заяви про визнання її потерпілою. Натомість, у разіневизнання особи потерпілою слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову провідмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Слідчий суддя погоджується з оскаржуваною постановою слідчого та не вбачає підстав для її скасування, оскільки постанова слідчого є мотивованою, слідчим зазначено, з яких мотивів він дійшов висновку про відмову у визнанні потерпілим.
Натомість скарга не містить жодного обґрунтування щодо того, чому заявниця вважає постанову незаконною і у зв`язку з чим її необхідно скасувати. В судовому засіданні представник заявниці зазначив, що постанова є необґрунтованою.
Слідчий судя бере до уваги, що згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачений частиною другою цієїстатті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого. Слідчий та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій. Слідчий здійснює свої повноваження, відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст.40 КПК України).
Аналізуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_3 завдана будь-яка шкода кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 146-1 КК України.
Враховуючиви кладене, керуючись ст.ст. 107, 110, 220, 221, 303, 305, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим відмовити.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1