печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження №0000491 від 06 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 3 ст. 265 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва кримінальне провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 3 ст. 265 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді директора ТОВ «Гео-Дельта-КБ» () в порушення вимог законодавчих та нормативно - технічних актів України, а саме: статті 26 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» - Дозвіл на кожен окремий вид діяльності, статті 7 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» - ліцензії на перевезення радіоактивних матеріалів, п.1.13 «Основні санітарні правила радіаційного захисту України» - санітарний паспорт, у період часу з 21.09.2018 по 24.09.2018 в межах територіальної одиниці Бориспільського району Київської області, незаконно зберігав на території ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» за адресою: Київська обл, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль - 7, джерело закритого нейтронного типу Ам241/Ве складу, заводський номер 82967В/82968В без передбачених законом дозволів, а саме санітарного паспорту.

Крім цього, ОСОБА_5 будучи директором ТОВ «Гео-Дельта-КБ» (), у період з 30.04.2021 по 07.05.2021, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, будучи обізнаним про протиправний характер власних дій та попередньо вчинивши злочин, що виразився у зберіганні джерела іонізуючого випромінювання без передбаченого законом дозволу, повторно використав в межах територіальної одиниці Полтавської області джерело іонізуючого випромінювання без передбаченого законом дозволу, а саме санітарного паспорту, з метою проведення робіт з джерелом іонізуючого випромінювання, а саме контейнер DOT - 7A типу А, модель SC-1818N з джерелом закритого нейтронного типу Ам241/Ве складу, заводський номер 82967В/82968В, яке у подальшому за невстановлених досудовим розслідуванням обставин було доставлено до майданчику свердловини № 301 (Ланнівська (Полтавська область).

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у зберіганні та використанні джерела іонізуючого випромінювання без передбаченого законом дозволу, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 265 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказане клопотання підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 просив вирішити клопотання сторони захисту на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» № 4004-XII від 24.02.1994 у ч. 2 ст. 23 передбачалося, що роботи з радіоактивними речовинами та іншими джерелами іонізуючих випромінювань здійснюються з дозволу державної санітарно-епідеміологічної служби та інших державних органів відповідно до закону.

Пунктом 53 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, затвердженого Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» № 3392-VI від 19.05.2011, було передбачено отримання дозволу на проведення будь-яких діагностичних, експериментальних, випробувальних, вимірювальних робіт на підприємствах, в установах, організаціях, діяльність яких пов`язана з використанням біологічних агентів, хімічної сировини, продукції та речовин з джерелами іонізуючого та неіонізуючого випромінювання і радіоактивних речовин.

Згідно ст. 1 цього Закону термін «документ дозвільного характеру» вживається у значенні, наведеному у Законі України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дія цього Закону не поширюється, зокрема, на дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії.

Згідно ст. 26 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» використання ядерних установок та джерел іонізуючого випромінювання на території України базується на дозвільному принципі. Дозвіл на кожен окремий вид діяльності надається органом державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» роботи з радіоактивними речовинами та іншими джерелами іонізуючих випромінювань здійснюються з дозволу державної санітарно-епідеміологічної служби та інших державних органів відповідно до закону.

Пунктом 53 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, затвердженого Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» № 3392-VI передбачено отримання дозволу на проведення будь-яких діагностичних, експериментальних, випробувальних, вимірювальних робіт на підприємствах, в установах, організаціях, діяльність яких пов`язана з використанням біологічних агентів, хімічної сировини, продукції та речовин з джерелами іонізуючого та неіонізуючого випромінювання і радіоактивних речовин.

Однак, Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» втратив чинність на підставі Закону України «Про систему громадського здоров`я» № 2573-IX від 06.09.2022. Норми, які би регулювали роботи з радіоактивними речовинами та іншими джерелами іонізуючих випромінювань здійснюються з дозволу відповідного органу, в новому законі не містяться.

Пункт 53 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, затвердженого Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» виключено на підставі Закону України «Про систему громадського здоров`я» № 2573-IX від 06.09.2022.

Згідно обвинувачення викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_5 при зберіганні та використанні джерела іонізуючого випромінювання порушено Основні санітарні правила забезпечення радіаційної безпеки України, затверджених наказом МОЗ України № 54 від 02.02.2005. Однак, як випливає з п. 1 Наказу МОЗ № 54 від 02.02.2005 Основні санітарні правила забезпечення радіаційної безпеки України затверджені відповідно до Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», втратив чинність.

Відповідно до Розпорядження № 317-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади» від 8 квітня 2025 р. Кабінет Міністрів України скасовано деякі накази міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, зокрема пунктом 17 скасовано деякі норми Основних санітарних правил забезпечення радіаційної безпеки України, затверджених наказом № 54, зокрема щодо повноважень державної санітарно-епідеміологічної служби.

Таким чином, положення, на які посилалася сторона обвинувачення в обвинувальному акті, втратили свою чинність та не можуть застосовуватися до регулювання правових відносин у сфері дозвільної діяльності.

Частина 1 статті 265 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , встановлює кримінальну відповідальність за придбання, носіння, зберігання, використання, передача, видозмінення, знищення, розпилення або руйнування радіоактивних матеріалів (джерел іонізуючого випромінювання, радіоактивних речовин або ядерних матеріалів, що перебувають у будь-якому фізичному стані в установці або виробі чи в іншому вигляді) без передбаченого законом дозволу.

За своїм характером диспозиція ч. 1 ст. 265 КК України є бланкетною, тобто такою, що посилається інші нормативно-правові акти для деталізації та з`ясування її змісту. В свою чергу, орган досудового розслідування посилався на наведені вище нормативні положення, які на теперішній момент втратили чинність.

Стаття 58 Конституції України передбачає те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) № 1-7/99 від 09.02.1999 зазначається, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

В силу того, що диспозиція ч.1 ст. 265 КК України є бланкетною, її фактичний зміст визначається іншими законами. Тобто використання у ч. 1 ст. 265 КК України формулювання «… без передбаченого законом дозволу» вказує на необхідність одночасного застосування як норми кримінального законодавства, яка визначає юридичний склад кримінального правопорушення, так і положень інших законів, а саме положень Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності».

Відповідні положення, на які посилався сторона обвинувачення в обґрунтування порушень законодавства щодо необхідності отримання дозвільних документів, втратили чинність, а тому в даному випадку підлягає застосуванню загальновизнаний принцип права - зворотна дія законів та інших нормативно-правових актів у часі.

Враховуючи вищенаведене, зовнішнє вираження диспозиції ч. 1 ст. 265 КК України не змінилося, тобто юридичний склад кримінального правопорушення залишився попереднім, однак фактичний зміст - змінився у зв`язку зі змінами у галузевому законодавстві.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» також зазначається, що «при цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому,- тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності».

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказане дає суду підстави вважати, що має місце втрата чинності законом, який встановлював кримінальну протиправність діяння, - викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, вартість якого на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного вище у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та закриття даного кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки судом встановлено наявність згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження щодо нього за вчинення зберігання та використання джерела іонізуючого випромінювання без передбаченого законом дозволу, вчиненому повторно.

Скасувати арешт з транспортного контейнера DOT-7A, модель SC-1818N з джерелом закритого нейтронного джерела Am241/Be складу, заводський №82967B/82968 з паспортною активністю 6,00 Ki.

Речові докази, а саме транспортний контейнер DOT-7A, модель SC-1818N з джерелом закритого нейтронного джерела Am241/Be складу, заводський №82967B/82968 з паспортною активністю 6,00 Ki. після набрання ухвалою законної сили повернути ТОВ «ГЕО-ДЕЛЬТА-КБ» ().

Повернути ОСОБА_5 паспорти для виїзду за кордон, які були здані на зберігання до відповідних органів державної влади, а саме:

- FB 891723 виданий 27.10.2015 відділом оформлення документів № 2 Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві;

- FU 574517 виданий 22.03.2015 сектором оформлення документів № 2 Шевченківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві.

Керуючись ст. ст. 284, 369, 371, 372, 376, 479-2 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 . - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000491 від 06.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,3 ст.265 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Скасувати арешт з транспортного контейнера DOT-7A, модель SC-1818N з джерелом закритого нейтронного джерела Am241/Be складу, заводський №82967B/82968 з паспортною активністю 6,00 Ki.

Речові докази, а саме транспортний контейнер DOT-7A, модель SC-1818N з джерелом закритого нейтронного джерела Am241/Be складу, заводський №82967B/82968 з паспортною активністю 6,00 Ki. після набрання ухвалою законної сили повернути ТОВ «ГЕО-ДЕЛЬТА-КБ» ().

Повернути ОСОБА_5 паспорти для виїзду за кордон, які були здані на зберігання до відповідних органів державної влади, а саме:

- FB 891723 виданий 27.10.2015 відділом оформлення документів № 2 Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві;

- FU 574517 виданий 22.03.2015 сектором оформлення документів № 2 Шевченківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва, протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1