УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старший слідчий слідчого відділу Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов"язання відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000902 від 13.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, звернулася до суду із вказаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 12 квітня 2025 року, близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку вчинюваних дій, свою фізичну перевагу над особою жіночої статті, передбачаючи можливість настання наслідків у виді завдання шкоди здоров`ю потерпілої, вчинив фізичне насильство щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1, п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - сестри ОСОБА_6 , а саме, шляхом висмикування ключів з правої руки потерпілої, з застосуванням сили, викрутив її палець, внаслідок чого остання отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я, що викликало у потерпілої фізичні страждання та завдало останній фізичної шкоди.

22.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами потерпілої; показами свідків; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання є забезпечення виконання покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Покликаючись на викладені обставини, слідчий вказує на необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для забезпечення його явки до органу досудового розслідування та своєчасного проведення слідчих дій по кримінальному провадженню, слідчий просить також покласти на останнього обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні повністю підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`янання щодо ОСОБА_5 , просили його задоволити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та надані матеріали, приходить до наступного висновку.

З урахуванням заяв учасників судового розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000902 від 13.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В межах даного кримінального провадження, за вищевказаних обставин, 22.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо, вчинила злочин.

Відповідно до п.175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Під час розгляду клопотання, слідчим доведено наявність заявлених ним ризиків, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 хоча і має місце проживання, однак має змогу вільно пересуватись територією Рівненської області та України, у зв`язку із чим має змогу покидати своє місце проживання на довгий період часу та перебувати у будь-якому іншому місці, тим самим усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_5 задля уникнення відповідальності за вчинене ним діяння, може виїхати за територію Рівненської області, що дає підстави побоюватися можливості переховування від правоохоронних органів та суду підозрюваного з метою перешкоджання кримінальному провадженню та уникнення відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, що у відповідності з вимогами п.1 ч.1 ст.177 КПК України є ризиком.

Одночасно, враховуючи те, що коли підозрюваний ОСОБА_5 отримає клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу з додатками до нього, йому стане відоме місце проживання свідків у кримінальному провадженні, і тому є підстави побоюватись незаконного впливу та тиску на них зі сторони ОСОБА_5 з метою зміни та перекручування або відмови від показань та вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

На підставі наведеного, у випадку не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, він шляхом вмовлянь та погроз, зможе незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань, переслідуючи мету перешкоджання кримінальному провадженню, що у відповідності до п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України є ризиком.

Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя приходить до переконання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, та прокурор при його розгляді довели про наявність достатніх даних застосувати до підозрюваного саме такий вид запобіжного заходу.

Крім того, суд приходить до переконання про розумність підозри і вважає, що "розумність підозри, на якій ґрунтується арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції. Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо, вчинила злочин". "Для розумної підозри у значенні статті 5 параграфу 1 (с) потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей Кримінального Кодексу які визначають злочинну поведінку".

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

За таких умов, з точки зору достатності та взаємозв`язку обставин справи слід зазначити, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Застосування відносно ОСОБА_5 найбільш м`якого запобіжного заходу особистого зобов`язання може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України та забезпечить належну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить спроби перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 179 КПК України: особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу; підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати; контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Враховуючи надані та досліджені в судовому засіданні матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 196, 376, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у кримінальному провадженні.

Крім того, у відповідності до ч. 6 ст. 194 КПК України, застосувати обмежувальні заходи:

-заборони листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

-направлення для проходження програми для кривдників терміном 3 місяці до Рівненської міської ради.

Встановити строк дії ухвали та покладених обов"язків до 22.07.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити для виконання до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, а контроль за виконанням особистого зобов"язання покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває справа.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя