Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4922/25
Номер провадження 1-кп/711/441/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000613 від 18.02.2025, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України вважається раніше не судимим,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Придніпровським районним судом м. Черкаси здійснюється розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 України.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06.06.2025 у вказаному кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.

До початку проведення підготовчого судового засідання від прокурора до суду надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 обґрунтовувала подане клопотання наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначила, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що свідчить про ризик можливого переховування від суду при перебуванні на волі під тягарем кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. При цьому, одразу після вчинення злочину ОСОБА_5 з місця події зник, залишивши потерпілу у безпорадному стані.

Також обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки проживає з ними в одному будинку, а з окремими свідками перебуває у сімейних відносинах. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 є матір`ю обвинуваченого, спільно з ним проживає, є особою з інвалідністю ІІ групи, потребує сторонньої допомоги, у зв`язку із чим обвинувачений має реальну можливість здійснення на неї впливу з метою зміни її показань чи відмови від них. Прокурор наголошувала на необхідності забезпечення безпеки свідків та потерпілого і унеможливлення незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, що є основним завданням на цій стадії судового розгляду.

Ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення прокурор обґрунтовувала попереднім притягненням ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення ряду тяжких злочинів, його нинішнім обвинуваченням, та рядом інших обставин веденням асоціального способу життя, рівнем соціальних зв`язків обвинуваченого, який не має на утриманні дітей, не одружений, офіційно не працевлаштований, має репутацію особи, що причетна до вчинення тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи. Загалом прокурор просила про задоволення клопотання і продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Представник потерпілого ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважав, що наведені прокурором ризики є неаргументованими, недоведеними і взагалі, на його думку, відсутні. Зазначив, що не має доступу до спільного з матір`ю житла, оскільки ключі у нього забрали під час досудового розслідування. Також вказав, що ніхто із сусідів по будинку не скаржився на його агресивність або негативну поведінку, з усіма він підтримував добросусідські відносини. На думку обвинуваченого, після попереднього притягнення до кримінальної відповідальності він навпаки став на шлях виправлення, оскільки протягом 11 років не вчиняв жодних злочинів. Вважав, що за цих обставин цілком достатнім для нього буде застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, а відбувати домашній арешт він може за адресою проживання свого батька, по АДРЕСА_2 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , вказав на непідтвердженість наведених прокурором ризиків, просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання його батька по АДРЕСА_2 . Разом з тим, зазначив, що сторона захисну не володіє документами на підтвердження родинних зв`язків обвинуваченого і місця проживання його батька.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вказано у ч. 1 ст. 177 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.

Як встановлено під час підготовчого судового засідання, 18.02.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

19.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.02.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18.04.2025.

15.04.2025 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 19.05.2025 включно.

Аналізуючи наведені в клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу ризики, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, після вчинення злочину з місця події зник, залишивши потерпілу у безпорадному стані, тому, перебуваючи на волі під тягарем кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений може переховуватись від суду, про що свідчать також відсутність у обвинуваченого офіційного працевлаштування чи джерел доходу, власного житла, його сімейний стан, що вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд погоджується з існуванням ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні у вигляді їх залякування, умовлянь, переконань, примушування із застосуванням фізичної сили або погроз її застосування чи впливу іншим чином з метою схилити до зміни, спотворення їхніх показань або відмови від показань, які викривають дії обвинуваченого. Зважаючи на початковий етап судового провадження, свідки поки що не допитані в судовому засіданні. Разом з тим, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також суд вважає актуальним ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення ряду тяжких злочинів, у тому числі проти життя та здоров`я особи. Крім того, ризик впливу на свідків опосередковано може свідчити про можливе вчинення обвинуваченим дій, які можуть містити самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України, тобто перешкоджання з`явленню свідка, потерпілого, експерта, спеціаліста, примушування їх до відмови від давання показань чи висновку.

На переконання суду, інший менш суворий запобіжний захід, в тому числі домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, чи забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків, а тому вказані обставини та ризики виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою і підстав для зміни запобіжного заходу на цьому етапі судового провадження суд не вбачає.

Одночасно суд звертає увагу, що сутністю запобіжного заходу у виді домашнього арещту відповідно до ст. 181 КПК України є заборона обвинуваченому цілодобово або у визначений час доби залишати житло. Разом з тим, стороною захисту не надано доказів щодо фактичної можливості утримання обвинуваченого під домашнім арештом за названою ним адресою - АДРЕСА_2 , так само, як і відомостей про власника цього житла, його зв`язки із обвинуваченим.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , відповідно до обвинувального акта, вчинений обвинуваченим із застосуванням насильства проти потерпілої, суд вважає за можливе при продовженні тримання під вартою не визначати ОСОБА_5 розмір застави.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доцільність продовження тримання ОСОБА_5 під вартою, що забезпечить його належну процесуальну поведінку та дотримання визначених законом обов`язків і буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим у справі ризикам.

Також під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 вважала за необхідне призначити справу до судового розгляду, підстав для повернення обвинувального акту прокурору не вбачала, вказала, що угода у кримінальному провадженні не укладалася, підстави для його закриття також відсутні. З урахуванням цього, просила призначити судовий розгляд у закритому судовому засіданні.

Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримала позицію прокурора, просила призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 статті 315 КПК України передбачено, що якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Як установлено судом, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, кримінальне провадження підсудне Придніпровському районному суду м. Черкаси, підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокурору не встановлено. У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено. Пов`язані з підготовкою до судового розгляду кримінального провадження питання, що передбачені ст. 315 КПК України, вирішені, підготовчі дії виконані, тому перешкоди для призначення судового розгляду відсутні.

Відповідно до частин 2 та 4 ст. 27 КПК України,суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи. Кримінальне провадження у закритому судовому засіданні суд здійснює з додержанням правил судочинства, передбачених цим Кодексом. На судовому розгляді в закритому судовому засіданні можуть бути присутні лише сторони та інші учасники кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе призначити на підставі обвинувального акта судовий розгляд у кримінальному провадженні, який, з урахуванням положень ст. 27 КПК Країни, слід проводити у закритому судовому засіданні суддею одноособово.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді, є наступним: прокурор, представник потерпілого, захисник та обвинувачений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 177-178, 181, 199, 314-315, 331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000613 від 18.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, 14 липня 2025 року о 16:30 годині.

Судовий розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово у закритому судовому засіданні у приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Викликати для участі у судовому засіданні: прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 06 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави, з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копії ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Суддя ОСОБА_1