Справа № 569/5683/24
УХВАЛА

06 січня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області знаходилися матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 від 21.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

21.03.2024, приблизно о 20 год. 50 хв., у темну пору доби, на вул. Повстанців в смт. Володимирець Вараського району Рівненської області, відбувся наїзд автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_4 , котрий здійснював перехід проїзної частини у невстановленому для цього місці.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких помер, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

21.03.2024, в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2 вилучено на територію Відділення поліції № 1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, що по вул. Грушевського, 63 в смт. Володимирець Вараського району Рівненської області.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 встановлено, що власником автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,vin НОМЕР_4 , являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

29.03.2024,Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області № 569/5683/24 (1-кс/569/2217/24) накладено арешт на автомобіль ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , належний мені, тим самим заборонивши його відчуження, розпорядження та користування до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні № 0000352 від 21.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час проведення розгляду клопотання про арешт майна він не був присутній.

Про підозру у рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження нікому з учасників дорожньо-транспортної пригоди не повідомлено.

Станом на 15.12.2024 з автомобілем ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проведені всі необхідні судові експертизи.

Власник арештованого майна ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, своє клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати клопотання у його відсутність з приводу задоволення клопотання зазначив, що скасування арешту в частині користування не заперечує, із залишенням заборони щодо розпорядженням та відчуженням.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області знаходилися матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 від 21.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

29.03.2024,Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області № 569/5683/24 (1-кс/569/2217/24) накладено арешт на автомобіль ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_4 , належний ОСОБА_3 тим самим заборонивши його відчуження, розпорядження та користування до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні № 0000352 від 21.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що підозру у рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження нікому з учасників дорожньо-транспортної пригоди не повідомлено.

Станом на 15.12.2024 з автомобілем ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проведені всі необхідні судові експертизи.

Згідно ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Керуючись ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «resjudicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах «SperrongandLonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 01.06.2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, про необхідності в повернення автомобіля на відповідальне зберігання без зняття арешту, а тому клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати частково арешт в частині користування з автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_4 , накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_5 від 29.03.2024 № 569/5683/24(1-кс/569/2217/24), у кримінальному провадженні № 0000627 від 07.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зобов`язати уповноважених працівників Головного управління Національної поліції в Рівненській області, повернути мені автомобіль ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_4 , які зберігаються на території Відділення поліції № 1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, що по вул. Грушевського, 63 в смт. Володимирець Вараського району Рівненської області.

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського ОСОБА_6