Справа № 203/5452/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра найшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , в якій останній просив скасувати постанову ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження №0000110. В обгрунтування скарги посилався на те, що в ході досудового розслідування не було проведено жодних слідчих дій, не призначено експертизу, не проведено допит свідків, не витребувано декларацію доходів ОСОБА_4 та родини, не видано заявнику пам`ятку викрадача.

В призначене судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Представником останнього адвокатом ОСОБА_5 надано заяву, в якій останній просив проводити розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання поданої скарги.

Прокурор та дізнавач в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи положення ч.6 ст.9, ст.ст.26,28 КПК України, слідчий суддя, з метою прийняття процесуального рішення в розумні строки, вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності скаржника, а також з огляду на положення ч.3 ст.306 КПК України за відсутності дізнавача та прокурора.

При цьому, слідчий суддя також враховує направлення на адресу суду матеріалів кримінального провадження, що дозволяє перевірити доводи скарги.

Дослідивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені ст.91 КПК України.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.223 КПК України, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно ст.ст.283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Як встановлено під час розгляду скарги, СД ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000110, відомості за яким було внесено до ЄРДР 24.03.2022 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України.

Підставою внесення відомостей до ЄРДР стала ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2022 року у справі №201/1675/22, якою було зобов`язано орган досудового розслідування внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 від 17.02.2022 року про те, що група у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є засновниками ряду підприємств та організацій, не сплачуючи податки, заволоділи коштами, які не надходять до міського бюджету.

Постановою дізнавача СД ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29.04.2022 року досудове розслідування у кримінальному проваджені було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Слідчий суддя враховує, що оскаржувана постанова від 29.04.2022 року не містить жодних посилань на встановлені в ході досудового розслідування обставини, зібрані докази та їх оцінки, за яких дізнавач прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що в рамках останнього викладені в заяві ОСОБА_3 відомості не перевірялись, не було проведено жодної слідчої дії, не допитано самого заявника ОСОБА_3 з метою з`ясування та конкретизації обставин, наведених ним попередньо в заяві про вчинення кримінального правопорушення та, відповідно, з`ясування обсягу та предмету доказування у кримінальному провадженні.

В матеріалах кримінального провадження наявний корінець повітки про виклик заявника до дізнавача, проте відсутні докази її направлення та вручення заявнику (поштові квитанції, накладні, повідомлення про вручення поштового відправлення тощо). Тому останній не є доказом належного повідомлення заявника про виклик.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова дізнавача від 29.04.2022 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України прийнята передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на всебічне та повне дослідження обставин кримінального провадження, а тому не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,93,94,303,304,306,307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 29 квітня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000110.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1