ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/962/25 Справа № 211/443/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Кривий Ріг

27 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 19 червня 2025 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до ухвали слідчого судді, до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся слідчий ОСОБА_8 з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , в межах кримінального провадження № 0002442 за ч. 3 ст. 27, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів, обравши вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, як спосіб отримання стабільного незаконного прибутку, в порушення вимог Законів України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 22.11.2024, прийняв рішення про створення організованої групи з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, які полягали у незаконному придбанні, зберіганні, виготовленні, перевезенні, пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, обіг яких обмежено амфетаміну та PVP. Під час формування складу організованої групи, ОСОБА_9 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці, запропонував ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , прийняти участь у запланованих ним злочинах, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням, виготовленням та пересиланням з метою збуту та незаконним збутом психотропної речовин, обіг якої обмежено амфетаміну та PVP, повідомивши останнім свої наміри щодо механізму його вчинення. Вказані особи бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію та надали свою добровільну згоду на участь в організованій групі. З метою реалізації даної злочинної діяльності у створеній організованій групі було розподілено ролі.

Отримавши від ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 згоду на спільну злочинну діяльність у складі організованої групи, ОСОБА_9 , як керівник організованої групи, з метою підготовки до вчинення вказаних злочинів та дотримання співучасниками заходів конспірації з протидії її викриття, на етапі створення групи довів їм загальний план вчинення злочинів.

Для вчинення кримінального правопорушення члени організованої групи, за раніше розподіленими ролями, використовували сервіси поштових відправлень.

Тобто ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

21.04.2025 року о 10 годині 43 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 року, застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 19 червня 2025 року включно.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинах, проте стороною обвинувачення не доведено не достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурором ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави. Не оскаржуючи висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, посилається на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та вважає, що слідчий суддя дійшов до хибного висновку про можливість обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, обґрунтовано підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку, що доводи прокурора про наявність такого ризику, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду, є необґрунтованими, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, а також є інвалідом 1 групи. У разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, відповідний ризик буде повністю нівельовано.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором не обґрунтовано та не доведено ризик незаконного впливу на свідків, експертів та інших підозрюваних, а саме яким чином підозрюваний ОСОБА_7 може впливати на них, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею першої інстанції враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 , який хоча і підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, однак раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію як ВПО, міцні соціальні зв`язки, є особою з інвалідністю І групи, який потребує постійного стороннього догляду, що не може бути забезпечено в умовах тримання під вартою, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави:

1.Ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (Рішення у справі «Шьегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 9, п.15);

2.Ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (Рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 р., серія А, № 7, п.14);

3.Вчинення ним подальших правопорушень (Рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 10 п.9);

4.Або спричинення ним порушень громадського порядку (Рішення у справі «Летельєр проти Франції» від 16 червня 1991 р., серія А, № 207, п.51).

Таким чином, ризики вказані прокурором про переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, п.33.).

Колегія суддів зазначає, що крім вищезазначеного, статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами), передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ як джерела права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку, зазначені слідчим у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку ОСОБА_7 неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме у виді цілодобового домашнього арешту, а тому, зазначені в апеляційної скарги прокурора доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді - не обґрунтовані.

На думку колегії суддів, немає підстав вважати, що слідчим суддею допущені якісь порушення норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: