Провадження № 1-кп/389/57/25
У Х В А Л А

26 травня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 14 листопада 2022 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2025 року на розгляд до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з Офісу Генерального прокурора надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,5 ст.191, ч.2 ст.366КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2025 року, справа розподілена судді ОСОБА_1 .

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.04.2025 у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просила призначити обвинувальний акт до судового розгляду вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України та обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Представник потерпілого не заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник також не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Водночас згідно з ч.4 ст.315 КПК України, судом роз`яснено обвинуваченому його право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох.

Проте обвинуваченим таке клопотання заявленено не було.

Так, відповідно до п.1 ч.2 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд дійшов до такого.

Дане кримінальне провадження підсудне Знам`янському міськрайонному суду Кіровоградської області відповідно до ст.ст.32, 33 КПК України.

Наявність підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження, не вбачається.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, тому підстав для його повернення прокурору немає.

За вказаних мотивів, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 14.11.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.

У підготовчому судовому засіданні судом вирішено, що судовий розгляд необхідно провести одноособово у відкритому судовому засіданні, оскільки підстави для здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні та колегіально судом у складі трьох суддів - відсутні, так як відповідне клопотання обвинуваченим заявлено не було.

Крім того, адвокат ОСОБА_6 заявив в судовому засіданні клопотання про скасування запобіжного заходу у виді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_5 та повернення грошових коштів заставодавцю, обґрунтувавши його тим, що ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14.05.2024 до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400,00 гривень, яка внесена 31.05.2024 заставодавцем ОСОБА_7 на депозитний рахунок Держказначейської Служби України. Таким чином, до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Адвокат ОСОБА_6 наголошує, що обов`язки, визначені ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14.05.2024 органом досудового розслідування не продовжувались, а відтак не діють, а тому підлягає скасуванню та поверненню застава.

Також, адвокатом ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 було заявлено клопотання щодо скасування (часткового) арешту з майна, який був накладений ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 11.04.2024, а саме: напівпричіп INTER CARS NW, 2011 р.в., з номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; напівпричіп Wielton NW24S, 2009 р.в., з номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 ; напівпричіп MEILLER KISA 3, 2015 р.в., з номерним знаком НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 ; напівпричіп KRONE SDP, 2006 р.в., з номерним знаком НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 ; напівпричіп KOEGEL SN 24, 2006 р.в., з номерним знаком НОМЕР_8 , номер кузова НОМЕР_9 ; напівпричіп BERGER SAPL 24LT, 2004 р.в., з номерним знаком НОМЕР_10 , номер кузова НОМЕР_11 ; вантажний транспортний засіб MAN TGA 26.480, 2006 р.в., з номерним знаком НОМЕР_12 , номер кузова НОМЕР_13 ; вантажний транспортний засіб MAN T 37, 1996 р.в., з номерним знаком НОМЕР_14 , номер кузова НОМЕР_15 ; вантажний транспортний засіб MAN TGX 18.480, 2011 р.в., з номерним знаком НОМЕР_16 , номер кузова НОМЕР_17 ; вантажний транспортний засіб MAN TGX 18.480, 2013 р.в., з номерним знаком НОМЕР_18 , номер кузова НОМЕР_19 ; вантажний транспортний засіб MAN TGX 18.440, 2014 р.в., з номерним знаком НОМЕР_20 , номер кузова НОМЕР_21 ; вантажний транспортний засіб MAN TGX 18.480, 2013 р.в., з номерним знаком НОМЕР_22 , номер кузова НОМЕР_23 ; вантажний транспортний засіб MAN TGX 18.480, 2013 р.в., з номерним знаком НОМЕР_18 , номер кузова НОМЕР_24 ; вантажний транспортний засіб КАМАЗ 5511, 1981 р.в., з номерним знаком НОМЕР_25 , номер кузова НОМЕР_26 ; вантажний транспортний засіб MAN TGX 18.440, 2011 р.в., з номерним знаком НОМЕР_27 , номер кузова НОМЕР_28 ; вантажний транспортний засіб MAN TGX 18.440, 2011 р.в., з номерним знаком НОМЕР_29 , номер кузова НОМЕР_30 ; вантажний транспортний засіб DAF FT XF 105.460, 2009 р.в., з номерним знаком НОМЕР_31 , номер кузова НОМЕР_32 ; вантажний транспортний засіб MAN TGA 18.440, 2007 р.в., з номерним знаком НОМЕР_33 , номер кузова НОМЕР_34 ; напівпричіп PACTON LXD 336, 2005 р.в., з номерним знаком НОМЕР_35 , номер кузова НОМЕР_36 ; нежитлове приміщення, загальною площею 832,7 кв.м, яке розташоване за адресою: Кіровоградська область, м.Знам`янка, вул.Енергетиків, 2 , які на праві власності належать ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказав, що вартість частини майна ОСОБА_5 , що складається з корпоративних прав та легкових автомобілів складає 5630000,00 грн., що цілком достатньо для здійснення заходів забезпечення у кримінальному провадженні та повністю співмірно із розміром шкоди та забезпечує баланс інтересів кримінального провадження та інтересів ОСОБА_5 , вважає, що накладення арешту на усе його майно є необґрунтованим, а тому просить скасувати арешт на вищезазначене майно.

Прокурор залишив вирішення питання щодо заявлених адвокатом клопотань на розсуд суду.

Представник потерпілого не заперечував щодо задоволення клопотання адвоката.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Щодо клопотання про скасування застави та повернення коштів заставодавцю ОСОБА_7 , суд дійшов до такого.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно з ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Зі змісту ухвали Кропивницького апеляційного суду від 14.05.2024 вбачається, що до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400,00 гривень, а також, покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, на строк не більше двох місяців.

Водночас, строк дії застави колегією суддів не визначався. У подальшому під час досудового слідства строк дії обов`язків не продовжувався.

Так, відповідно до ст.182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу. З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. Закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не являється підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

При цьому після внесення грошових коштів як застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ст.203 КПК України діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст.182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії, а отже, вимоги клопотання про скасування та повернення застави є таким, яке суперечить меті застосування запобіжного заходу, а на даний час меті застави, тому, за наведених обставин, враховуючи, що дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, діє як захід забезпечення запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та виконання процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки.

Суд зазначає, що відповідно до ст.368 КПК України питання про повернення застави судом буде вирішено під час винесення вироку по справі.

З урахуванням наведених норм права та вищевикладеного, з огляду на те, що судове провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 триває, необхідність запобіжного заходу у вигляді застави не відпала, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування запобіжного заходу у вигляді застави та повернення відповідних коштів заставодавцю, а відтак й для задоволення заявленого клопотання захисником ОСОБА_6 .

Вирішуючи клопотання про скасування (часткового) арешту, накладеного на вищезазначене майно обвинуваченого, суд дійшов до такого.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як визначено у ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Питання щодо скасування арешту регламентовано статтею 174 КПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 11.04.2024 було задоволено клопотання слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області про арешт вищезазначеного майна, яке належить ОСОБА_5 .

При розгляді даного питання обвинувачений та захисник не були присутні, проте, під час досудового розслідування клопотання про скасування арешту майна не подавали.

Так, ця ухвала станом на 17.04.2024 набрала законної сили і не була оскаржена.

Із ухвали вбачається, що, відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, метою арешту майна ОСОБА_5 було забезпечення конфіскації майна як виду покарання у даному кримінальному провадженні, оскільки санкція ч.5 ст.191 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією майна.

Відповідно до ст.59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Таким чином, суд вважає, що майно, зазначене в ухвалі Ленінського районного суду м.Кіровограда від 11.04.2024, не перестало бути видом забезпечення конфіскації майна як виду покарання в рамках даного кримінального провадження, рішення по якому судом не ухвалено, тому подальший арешт цього майна обумовлений необхідністю його збереження та запобігання можливості його відчуження/спотворення.

Отже, враховуючи викладене вище, зокрема стадію кримінального провадження, мету, з якою було застосовано арешт, а саме: забезпечення конфіскації майна в подальшому, відсутність належних та допустимих доказів зі сторони обвинуваченого, його захисника про зворотнє, тому суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про часткове скасування арешту майна.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, питання про скасування арешту майна вирішується одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Крім того, за змістом ст.314-1 КПК України, з метою забезпечення суд інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Оскільки санкція ч.5 ст.191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 років позбавлення волі, тому досудова доповідь щодо обвинуваченого не складається.

Керуючись ст.ст.31-33,131, 170, 174, 182, 200-203, 191, 314-316 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 14 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_5 ,обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 11.00 годину 03 червня 2025 року в приміщенні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області.

У задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_5 та повернення її заставодавцю, а також, про часткове скасування арешту майна, яке належить ОСОБА_5 - відмовити.

Викликати у судове засідання учасників кримінального провадження.

Явку обвинуваченого визнати обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений о 10.50 год. 29.05.2025.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1