Справа № 583/3166/20
УХВАЛА

"18" червня 2025 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000017 від 26.08.2020 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає на території Федеративної Республіки Німеччина, освіта вища, що не працює, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, суд,

встановив:

01.09.2020 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_6 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України а саме - незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману у формі зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

До початку судового засідання призначеного на 18.06.2025 обвинувачена ОСОБА_6 , заявила клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачена заперечила свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, проте бажає, щоб суд задовольнив її клопотання, підтвердила, що їй зрозумілі підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Від представника потерпілого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 надійшла заява із проханням притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності та призначенням їй реального покарання за вчинення інкримінованого у вину кримінального правопорушення відповідно до санкції кримінально-правової норми Закону.

Прокурор вказав про наявність підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно положень ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закривається судом (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК).

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частини 3 та 5 ст. 288 КПК передбачають, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченій ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України за кваліфікуючою ознакою - вчинене у великих розмірах.

Події злочину, який ставиться у вину ОСОБА_4 мали місце на протязі 11.06.2019 30.01.2020 р., а тому початком перебігу строку давності в даному кримінальному провадженні є 30.01.2020 р.. В даному випадку строк давності з урахуванням положень ст.ст. 12, 49 КК України, фактично закінчується в січні 2030 року.

Відповідно до положень ст. 49 КК України (в чинній редакції) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, зокрема минуло 10 (десять) років - у разі вчинення тяжкого злочину.

При цьому, вказані положення кримінального закону можуть бути застосовані у разі, якщо: протягом вказаного строку особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Загальне правило щодо дії закону про кримінальну відповідальність в часі відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України передбачає, що кримінальна протиправність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до приписів ст. 5 КК України:

1. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

2. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

3. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

4. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну відповідальність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При цьому, висновок про те, чи скасовує закон про кримінальну відповідальність злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, чи навпаки встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, можна робити лише в контексті конкретних обставин справи, щодо конкретного діяння та конкретної особи.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України а саме - незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману у формі зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

На час вчинення ОСОБА_4 зазначених протиправних дій кримінальна відповідальність була передбачена ч. 3 ст. 190 КК України в редакції Закону №270-ІV від 15.04.2008 року, відповідно як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

На час вирішення поданого обвинуваченою клопотання, стаття 190 КК України «Шахрайство» зазнала змін (Закон України №3233-ІХ від 13.07.2023 року), та діє в такий редакції відповідних частин:

1. Заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) -

карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

2. Шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому, -

карається штрафом від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

3. Шахрайство, вчинене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, -

карається штрафом від чотирьох тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.

4. Шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, -

карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

5. Шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою, -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна»

Зі змісту внесених змін вбачається що злочин, який ставляться у вину ОСОБА_4 за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, на даний час віднесений законодавцем до ч. 4 ст.190 КК України, оскільки ст. 190 КК України доповнено частиною третьою (Закон України №3233-ІХ від 13.07.2023 року), якою передбачена відповідальність за шахрайство, вчинене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Таким чином, дії, які ставились у вину ОСОБА_4 після набрання чинності Законом №3233-ІХ від 13.07.2023 року фактично трансформувалися та відповідно до змін кваліфікуються за ч. 4 ст. 190 КК України.

Порівняння ст. 190 КК України у новій редакції за попередньою редакцією (на день вчинення злочинів) свідчить про те, що законодавцем розширено обсяг діянь в диспозиції цієї статті, зокрема доповнено відповідальність за вчинення шахрайства в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому (частина третя). При цьому шахрайство, вчинене у великих розмірах переміщене законодавцем в частину 4 статті 190 КК України, але покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, яке передбачене за вчинення таких злочинів законодавцем не змінювалось, а тому злочин з такими кваліфікуючими ознаками є тяжким у відповідності до положень ст. 12 КК.

Вищезазначене дозволяє дійти висновку, що зміна порядку нумерації диспозицій частин статті 190 КК України не свідчить про декриміналізацію або навпаки криміналізацію окремих дій. Між попередньою та новою редакціями зазначених норм закону про кримінальну відповідальність має місце правова наступність.

Разом із тим, при вирішенні питання про покращення чи погіршення становища особи у будь-який спосіб у порівнянні з попередньою юридичною конструкцією складу відповідних кримінальних правопорушень слід виходити з конкретних обставин справи та обсягу висунутого особі обвинувачення.

Аналіз статті 190 КК України, до та після внесення до неї змін, свідчить про те, що після внесення відповідних змін склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону №270-ІV від 15.04.2008) не змінився з набранням чинності Законом №3233-ІХ від 13.07.2023 року.

З огляду на викладене, на думку суду, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 КК України щодо дії закону про кримінальну відповідальність у часі, та відповідно для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.49 КК України та закриття кримінального провадження відносно неї, оскільки злочинні дії, що ставляться їй у вину залишились тяжким злочином, для звільнення від кримінальної відповідальності за яким повинен спливти десятирічний строк.

Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 288, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду ОСОБА_1