Справа № 344/8854/25
Провадження № 1-кс/344/3801/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000488 від 31 липня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий відділу розслідування особливо важливих злочинів Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 20 травня 2025 року, клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 .

Доводи клопотання.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000488 від 31 липня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , за вказівкою ОСОБА_5 з відома та згоди ОСОБА_8 , діючи відповідно до спільного плану та відведеної йому ролі, за не встановлених досудовим розслідуванням обставин та часу, незаконно придбав таблетки із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфіну, які переніс до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав їх, з метою подальшої передачі в місце позбавлення волі. 19 вересня 2024 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, діючи відповідно до спільного плану вчинення злочинів та розподілу ролей, за вказівкою ОСОБА_5 приховав таблетки в кількості шість штук із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфіну в штучно створені нижні частини двох пластикових тар білого кольору із маркуванням «10 таблеток масою по 1,0 г. таблетки Печаєвські від печії», які помістив до поліетиленового пакета білого кольору «Соціальна аптека 1» з лікарськими засобами та о 13 год 17 хв у м. Івано-Франківську в дворі будинку по вул. Є. Коновальця, 46 цей поліетиленовий пакет передав ОСОБА_8 , який в свою чергу відповідно до відведеної йому ролі з відома та згоди ОСОБА_5 направився в ДУ «УВП № 12», що по вул. Є. Коновальця, 70а, м. Івано-Франківськ, де оформив посилку, зазначивши дані відправника ОСОБА_8 та дані отримувача ОСОБА_5 , і таким чином передав останньому в ДУ «УВП №12» наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін для його особистого вживання та збуту іншим засудженим. 20 вересня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої з посилки із двох тар білого кольору із маркуванням «10 таблеток масою по 1,0 г. таблетки Печаєвські від печії» відібрано взірці порошкоподібної речовини білого кольору, яка згідно з висновком експерта, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін у кількості 0, 000176 грама. Цього ж дня, 20.09.2024 посилку із прихованим наркотичним засобом, обіг якого обмежено бупренорфіном отримав засуджений ОСОБА_5 , який частину наркотичного засобу залишив для особистого вживання, а іншу за невстановлених обставин збув засудженим.

Наприкінці вересня 2024 року ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_5 , діючи відповідно до спільного плану та відведеної йому ролі, з відома та згоди ОСОБА_8 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та часу, повторно незаконно придбав таблетки із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфіну, які переніс до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав їх, з метою подальшої передачі в місце позбавлення волі. 30 вересня 2024 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, діючи відповідно до спільного плану вчинення злочинів та розподілу ролей, за вказівкою ОСОБА_5 приховав таблетки в кількості п`ять штук із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфіну в штучно створені нижні частини двох пластикових тар білого кольору із маркуванням «10 таблеток масою по 1,0 г. таблетки Печаєвські від печії», які помістив до поліетиленового пакета білого кольору з лікарськими засобами та о 13 год 11 хв у м. Івано-Франківську в дворі будинку по вул. Є. Коновальця, 46 цей поліетиленовий пакет передав ОСОБА_8 , який в свою чергу відповідно до відведеної йому ролі з відома та згоди ОСОБА_5 направився в ДУ «УВП № 12», що по вул. Є. Коновальця, 70а у м. Івано-Франківську, де оформив посилку, зазначивши дані відправника ОСОБА_8 та дані отримувача ОСОБА_5 , і таким чином передав останньому в ДУ «УВП №12» наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін для його особистого вживання та збуту іншим засудженим. 30 вересня 2024 року проведено негласну слідчу (розшукову) дію негласне отримання зразків для порівняльного дослідження, в ході якої з посилки із двох тар білого кольору із маркуванням «10 таблеток масою по 1,0 г. таблетки Печаєвські від печії» відібрано взірці порошкоподібної речовини білого кольору, яка згідно з висновком експерта, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін. 01.10.2024 посилку із прихованим наркотичним засобом, обіг якого обмежено бупренорфіном, отримав засуджений ОСОБА_5 , який частину наркотичного засобу залишив для особистого вживання, а іншу за не встановлених обставин збув засудженим.

У такий же спосіб члени організованої групи ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з листопада 2024 року по січень 2025 року вчинили ще 7 епізодів незаконного придбання, зберігання, пересилання та передачі в місце позбавлення волі ДУ «УВП (№ 12)» наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфіну, з метою його збуту засудженим.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, - незаконного придбання, зберігання, перевезення та пересилання наркотичних засобів з метою збуту, незаконного збуту наркотичних засобів, та передачі наркотичних засобів у місце позбавлення волі, повторно, організованою групою.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_2 , який утримується в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)», громадянин України, українець, неодружений, з середньою спеціальною освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимий, востаннє 02.12.2024 вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.

01 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

07.02.2025 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою на строк до 01.02.2025, визначено заставу в розмірі 181 680,00 грн.

27.03.2025 строк досудового розслідування продовжено до чотирьох місяців, тобто до 01.06.2025.

13 травня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дванадцять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень

ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, висновках хімічних експертиз, висновках токсикологічних експертиз, протоколах огляду відеозаписів, протоколах проведених обшуків, протоколами допиту свідків, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

27.03.2025 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області відносно ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 25.05.2025 включно, із визначенням застави в розмірі 181 680,00 грн.

Приймаючи до уваги те, що підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки, ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, після відбуття призначеного вироком 02.12.2024 покарання, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки, ОСОБА_5 відомі повні анкетні дані інших підозрюваних, після чого він, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що, в свою чергу, може зашкодити проведенню досудового розслідування.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, після відбуття призначеного вироком від 02.12.2024 покарання, може приховувати докази злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений

пунктом 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 на даний час перебуває у ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань» за вчинення тяжких злочинів, на даний час знову підозрюється у вчиненні корисливого злочину, а тому, перебуваючи на волі після відбування призначеного вироком від 02.12.2024 року покарання, з метою отримання прибутку, останній може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини.

Зазначені вище обставини, тяжкість інкримінованих злочинів, дані про особу ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, дають підстави вважати про те, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам та дієвості кримінального провадження.

Таким чином, підозрюваному ОСОБА_5 доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 до 01 липня 2025 року з залишенням раніше визначеного розміру застави.

Позиція учасників справи у судовому засіданні.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, пояснив, що підозра є обґрунтованою, під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, також додав, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження до 01 липня 2025 року, просив клопотання задовольнити.

Слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник підтримала думку підозрюваного стосовно даного запобіжного заходу.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, висновках хімічних експертиз, висновках токсикологічних експертиз, протоколах огляду відеозаписів, протоколах проведених обшуків, протоколами допиту свідків, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді дійти висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Щодо наявності ризиків.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного

від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику, зазначеного у пункті 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, після відбуття призначеного вироком 02.12.2024 покарання, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконно впливати на інших підозрюваних

у цьому кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки, ОСОБА_5 відомі повні анкетні дані інших підозрюваних, після чого він, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що, в свою чергу, може зашкодити проведенню досудового розслідування.

За таких обставин ризик впливу на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на інших підозрюваних з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Даний ризик передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, після відбуття призначеного вироком від 02.12.2024 покарання, може приховувати докази злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний ризик, вказаний у пункті 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 на даний час перебуває у ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань» за вчинення тяжких злочинів, на даний час знову підозрюється у вчиненні корисливого злочину, а тому, перебуваючи на волі після відбування призначеного вироком від 02.12.2024 покарання, з метою отримання прибутку, останній може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дванадцять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 травня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000488 до п`яти місяців, тобто до 01 липня 2025 року.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 25 травня 2025 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

При цьому застосування інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного постійного місця роботи або джерел його доходів, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, та позбавляє підозрюваного можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали підозрюваному знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено, а відтак слідчий суддя на даному етапі під час розгляду клопотання слідчого оцінює тільки ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які продовжують існувати та не змінилися, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

Розмір застави, у відповідності до пункту 2 частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина четверта статті 182 Кримінального процесуального кодексу України), зважаючи на обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, і його наслідки, характеристику підозрюваного та його майновий і сімейний стан, стан здоров`я, з огляду на вимоги щодо того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, то слідчий суддя вважає за необхідне залишити раніше визначений ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області розмір застави, передбачений для даної категорії злочинів, у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680,00 грн (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень нуль копійок).

На переконання слідчого судді, застава в такому розмірі повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, підстави для зменшення розміру застави суд не вбачає, тому такий розмір застави буде співмірним та доцільним у випадку її внесення для гарантування дієвості даного провадження та запобігання згаданим ризикам.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити і продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою до 01 липня 2025 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, із раніше визначеним розміром застави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 30 (тридцять) днів, тобто до 01 липня 2025 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Залишити раніше визначений розмір застави у сумі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680,00 грн (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень нуль копійок).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 01 липня 2025 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали до 01 липня 2025 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 23 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1