Справа № 944/2680/25
Провадження №1-кс/944/384/25
02.06.2025 рокум.Яворів
На обґрунтування скарги зазначає, що ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 30.08.2023 року у справі № 944/5341/23 задоволена скарга ОСОБА_3 щодо бездіяльності уповноваженої особи Яворівського РВП ГУНП у Львівській області та зобов`язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, яке міститься у повідомленні ОСОБА_3 про вчинення злочину від 17 липня 2023 року.
В ході проведення досудового розслідування у якості свідка було допитано ОСОБА_3 , батька ОСОБА_5 . Дізнавачу були надані письмові докази можливої причетності до злочину відповідної особи, а також докази того, що злочин в мережі Інтернет систематично вчиняється відносно малолітньої особи ОСОБА_5 , який з народження має вади здоров`я і часто хворіє. Про цей обліковий запис та дописи, який продовжує «гуляти» мережею Інтернет, знають однокласники Кирила, про інформацію питають дівчата однокласниці тощо. ОСОБА_6 переживає та відчуває психологічне занепокоєння. Періодично проходить психологічне спостереження у фахівців в дитячій психології.
30 травня 2025 року на адресу суду надійшло доповнення до скарги, у якому ОСОБА_3 повідомив, що 22 травня 2025 року від дізнавача СД Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 йому було надіслано: копію постанови від 08 травня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання щодо перекваліфікації дій з ч. 1 ст. 182 КК України на ч.1 ст. 126-1 КК України; копію постанови від 08 травня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання щодо визнання ОСОБА_5 потерпілим у даному кримінальному провадженні. Вважає зазначені постанови дізнавача протиправними та такими, що не відповідають приписам діючого кримінального і кримінально процесуального законодавства. Зазначив, що свої доводи та обгрунтування, викладені у скарзі, підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу та доповнення до неї підтримав, надав пояснення, аналогічні наведеним у скарзі, просив скаргу задовольнити.
Дізнавач в судове засідання не прибув про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу за відсутності дізнавача.
Заслухавши пояснення скаржника, оцінивши доводи скарги, оглянувши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.
01 травня 2025 року ОСОБА_3 звернувся з письмовим клопотанням в Яворівський РВП ГУ НП у Львівській області, в якому просив перекваліфікувати кримінальне провадження з ч. 1 ст. 182 Кримінального кодексу України на ч. 1 ст. 126-1 Кримінального кодексу України, оскільки у заяві йшлось про злочин щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , який було вчинено в мережі інтернет. Однак, згідно з витягом з ЄРДР, відомості внесені за фактом вчинення відносно нього ОСОБА_3 , а не його малолітнього сина ОСОБА_8 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 182 КК України. Окрім цього, у своїй заяві ОСОБА_3 зазначав, що ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_5 , систематично через мережу інтернет вчиняє проти свого сина насильство, здійснючи психологічний тиск та маніпуляції, намагається визнати сина психічно хворим, щоб забрати силою.
Постановою дізнавача СД Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 08 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо зміни кваліфікації у даному кримінальному провадженні.
Щодо вимоги скаржника про зміну правовової кваліфікації кримінального правопорушення на ст. 126-1 КК України, слідчий суддя зазначає таке.
Відповідно до ст. 26 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Пунктами 1 11 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зокрема, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником .
Отже, даною статтею не передбачено права оскаржувати на досудовому розслідуванні рішення (дії, бездіяльність) слідчого чи дізнавача щодо зміни чи незміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Необхідно зазначити, що слідчий суддя на даному етапі не вправі вирішувати питання щодо правильності кваліфікації кримінального правопорушення, так як це повинно оцінюватись судом при розгляді кримінального провадження по суті. Право перекваліфікації відноситься до виключної компетенції слідчого, прокурора, які уповноважені змінити кваліфікацію відповідно до встановлених досудовим розслідуванням обставин, та жодним чином не відноситься до повноважень слідчого судді.
Також оскільки досудове розслідування не завершено, тому доводи заявника про неправильну кваліфікацію є передчасними.
При цьому, слідчий суддя наголошує, що нормами Кримінального процесуального кодексу України передбачено право на звернення до слідчого судді із скаргою не на будь-яку дію, бездіяльність чи рішення слідчого або дізнавача, а лише щодо обов`язків, регламентованих кримінальним процесуальним законодавством.
Отже, скарга ОСОБА_3 в цій частині задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, суд зазначає таке.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 вересня 2023 року відомості за фактом вчинення кримінального проступку за ч.1 ст. 182 внесено відносно ОСОБА_3 .
Ст. 32 Конституції України встановлено право кожного громадянина на недоторканність приватного життя, на особисту і сімейну таємницю, а також заборонила збирання, зберігання, поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди.
Однією з гарантій здійснення цього права громадян є ст. 182 КК. Таке право може бути обмежене тільки відповідно до закону на підставі судового рішення.
Небезпечність даного злочину полягає в тому, що він порушує суспільні відносини, що забезпечують недоторканність приватного життя особи. Предметом злочину є конфіденційна інформація про особу. Така інформація може закріплюватися на різних матеріальних носіях: папері, касетах, дискетах, фотографіях, міститися у творі, що публічно демонструється, або у творі, виданому в засобах масової інформації, тощо. До конфіденційних належать відомості, які становлять особисту або сімейну таємницю особи, наприклад, інформація про сімейний стан, стан здоров`я, майновий стан, відомості про дату народження тощо, а також будь-які інші відомості, які потерпілий бажає зберегти в таємниці. Не може визнаватися конфіденційною така інформація, яка вже була раніше оприлюднена шляхом публікації або у будь-який інший спосіб.
Потерпілим від даного злочину може бути будь-яка особа, щодо якої збиралася, використовувалася або поширювалася конфіденційна інформація.
Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до Рекомендації Rec (2006) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14 червня 2006 р. під поняттям "потерпілий" слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів. У належних випадках термін "потерпілий" також охоплює найближчих членів сім`ї або утриманців прямо постраждалої особи (п. 1.1).
Виходячи з норм кримінального закону, потерпілим від злочину передбаченого, ч.1 ст. 182 КК України, може бути будь-яка особа, щодо якої збиралася, використовувалася або поширювалася конфіденційна інформація.
Повідомлення про злочин від 17 липня 2023 року та доданих до нього матеріалів, вбачається, що воно стосується поширення в соціальній мережі Facebook інформації саме про неповнолітнього ОСОБА_5 .
Тому, на думку слідчого судді, є підстави для надання в даному кримінальному провадженні, саме йому статусу потерпілого.
Отже, скарга в цій частині підлягає задоволенню.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 214, 303-307 КПК України,
Скаргу задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її погодження та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1