Дата документу 30.04.2025Справа № 554/2545/25
Провадження № 1-кп/554/684/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» квітня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Золочів, Богодухівського району, Харківської області, громадянина України, з середньо освітою, одруженого, маючого на утриманні дружину інваліда 2 групи, працюючого оператором намотувального верстату ТОВ «Альфа Композіт», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ ВИЗНАНЕ СУДОМ ДОВЕДЕНИМ

27.12.2024, близько 18 годині 45 хвилин, в темний час доби, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), відповідно до якого водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рухаючись у м. Полтава по вул. Київське шосе, у районі перехрестя з вул. Л.Каденюка, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення вимог п.п. 8.7.3. е), 10.1, 12.4, 12.9. б) та 1.12 Розділу 34 ПДР, перевищуючи максимальну допустиму швидкість руху у населеному пункті, яка складала 100 км/год, на поданий світлофором червоний сигнал, що забороняє рух, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), після чого змінив напрямок свого руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який знаходився у нерухомому стані, у лівій смузі.

У результаті недотримання водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 8.7.3. е), 10.1, 12.4, 12.9. б) та 1.12 Розділу 34 ПДР водій автомобіля RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження: множинні двосторонні переломи ребер з масивними крововиливами в м?які тканини, розрив грудного відділу аорти через всі шари з крововиливом в парааортальну клітковину, в правій плевральній порожнині 2500,0 мл рідкої крові, в лівій - 1000,0 мл. рідкої крові, розриви печінки, селезінки, масивні прикорневі крововиливи легень, біля вушок серця, рана, садна правого та лівого колінних суглобів, які за своїм характером являються прижиттєвими, утворилися в момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.12.2024, у водія, від дії тупих предметів, якими були виступаючі частини салону автомобіля, з достатньою силою прикладення для їх утворення, стосовно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, згідно п.2.1 «Правил судово-медичної оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995р.)», а в даному випадку, що призвели до смерті потерпілого.

Смерть ОСОБА_10 настала від гострої крововтрати, яка утворилася в результаті травми грудної клітки, з ушкодженням внутрішніх органів, про що свідчать: множинні двосторонні переломи ребер з масивними крововиливами в м?які тканини, розрив грудного відділу аорти через всі шари з крововиливом в парааортальну клітковину, в правій плевральній порожнині 2500,0 мл. рідкої крові, в лівій - 1000,0 мл. рідкої крові, розриви печінки, селезінки, масивні прикорневі крововиливи легень, біля вушок серця, рана, садна правого та лівого колінних суглобів.

Пасажирка автомобіля RENAULT KANGOO, д.н.з НОМЕР_4 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; закритої травми грудної клітки: переломів V-II-го ребер справа та III-IX-ого ребер зліва, забою легень, 3 розвитком двобічного післятравматичного пульмоніту, двобічного гемотораксу; пневмотораксу (гемоплевриту), субкапсулярного розриву селезінки; забою серця, гідро-перикарду зі значною кількістю рідини в перикарді, без загрози тампонади; закритих крайових переломів дахів вертлюгових западин, закритого перелому нижнього полюса правого надколінника та саден шкіри тулуба, які утворились від дії тупого предмету та можливо в строк і за обставин вказаних в постанові та представленій медичній документації і які кваліфікуються, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя (п.2.1.2; 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що настали є порушення вимог п.п. 8.7.3. е), 10.1, 12.4, 12.9. б) та 1.12 Розділу 34 ПДР водієм ОСОБА_3 , а саме:

- 8.7.3. e) - сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух;

- 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- 12.9 б) - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

- 1.12 Розділу 34 ПДР - (стоп-лінія) позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.

Порушення вказаних вимог ПДР України водієм ОСОБА_3 з технічної точки зору знаходилися у причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної події.

ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, а саме уникнути зіткнення, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати вимоги вищевказаних правил.

ІІ. ПРАВОВА КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп?яніння, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження та, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ОБВИНУВАЧЕНОГО

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю та пояснив, що 27.12.2024 року о 19.00 годині він був на робочому корпоративному заході з приводу святкування Нового року. Він пив алкоголь, десь 300 грам віскі, а потім вийшов подихати повітрям на вулицю. Також там був син його друга, якому стало зле і він запропонував відвести його додому. Він керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав McDonald's, потім ще 2 перехрестя в сторону Києва, потім авторинок. Рухався зі швидкістю 100 км/год. Далі він не пам?ятає, може пасажир його відволік, може він сам відволікся. Бачив, що проїхав на червоний сигнал світлофору, не зупинився на стоп-лінію. Як виїхав на зустрічну смугу вже не пам?ятає, все, що пам?ятає, як був вже в лікарні. Після ДТП він втратив свідомість. Свою провину повністю визнає, розкаюється у скоєному. Раніше він ніколи не керував транспортним засобом в стані сп?яніння. В нього водійський стаж більше 30 років. Повністю відшкодував потерпілим завдану шкоду, яка була узгоджена з ними. Просить вибачення у потерпілих, готов понести заслужене покарання. Якщо міг би щось змінити, то змінив би. Думає про те, що сталось кожного дня, він дуже винуватий, знає, що йому немає прощення, але вже змінити нічого не можна.

ІV. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою провину, щиросердно розкаявся у скоєному, не оспорює фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення, правильно розуміє зміст обставин кримінального провадження, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, обмежився тільки допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

V. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

Відповідно до ст. 8 Конституції Україні, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (пп. 4.1 п. 4).

Принцип рівності всіх громадян перед законом - конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення кримінального покарання. Притягнення особи, яка вчинила злочин, до кримінальної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності (пп. 4.2 п. 4).

Завданням КК України є правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК).

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р., з відповідними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Крім того, відповідно до роз?яснень, що містяться у п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом?якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд вважає також за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема у справі "Скоппола проти Італії" від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), Суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Тому, суд, виходячи з принципу справедливості покарання, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що беруться до уваги при призначенні покарання, має застосувати такий вид покарання, яке буде достатнім для виправлення особи та попередження скоєння нею і іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надав суду правдиві покази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, повністю відшкодовував завдану потерпілим шкоду, що визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Суд враховує сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_3 , який має на утриманні дружину інваліда 2 групи (з урахуванням постанов КМУ від 08.03.2022 №225 та від 30.03.2022 №390).

Згідно характеристики, наданої за місцем проживання обвинуваченого, ОСОБА_3 характеризується позитивно, як порядна, чесна, відповідальна людина та хороший сім`янин, брав активну участь в житті місцевої громади, користувався повагою сусідів.

Згідно характеристики, наданої за місцем роботи, ОСОБА_3 , працюючи на посаді оператора намотувального верстату в ТОВ «Альфа Композіт», зарекомендував себе як кваліфікований, відповідальний і дисциплінований працівник. Дотримувався корпоративних правил і норм. До дисциплінарної відповідальності не притягався.

Згідно інформації УПП в Полтавській області ДПП, відповідно до наявних інформаційно-пошукових баз даних, ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності 01.03.2024 року за ч.1 ст. 126 КУпАП та 05.07.2024 року за ч.1 ст. 122 КУпАП.

На обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, призначаючи покарання обвинуваченомуОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку скоєного ним діяння та його обставини, а саме, що вказане кримінальне правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, хоча і вчинено із необережності, проте, обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 100 км/год, при дозволеній швидкості в населених пунктах 50 км/год, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, не зупинився перед стоп-лінією при сигналі світлофора, що забороняє рух, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який знаходився у нерухомому стані, у лівій смузі, в результаті чого настала смерть потерпілого ОСОБА_10 , а потерпіла ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

При цьому ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, а саме уникнути зіткнення, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати вимоги п.п. 8.7.3. е), 10.1, 12.4, 12.9. б) та 1.12 Розділу 34 ПДР України. Порушення ОСОБА_3 саме вказаних вимог ПДР України знаходяться в прямому причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням тяжких, непоправних наслідків у виді смерті потерпілого та отриманням іншим потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров?я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Також, суд враховує особу винного, який є раніше не судимою особою, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, надав суду правдиві покази, що обставин вчинення кримінального правопорушення, повністю відшкодовував шкоду, завдану потерпілим, щиро попросив у них вибачення, потерпілі не мають до обвинуваченого претензій ані матеріального, ані морального характеру.

Враховуючи всі вищевикладені обставини, думку прокурора, який в судових дебетах просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на вісім років, думку потерпілих, які в судових дебатах просили призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті, а також ту обставину, що особі повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, суд прийшов до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами.

За глибоким переконанням суду саме така міра покарання буде законною, обґрунтованою, справедливою, пропорційною і співрозмірною із ступенем тяжкості, характером, обставинами та наслідками вчиненого кримінального правопорушення, відповідати особі обвинуваченого та меті покарання, а також буде розумним балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав і свобод особи.

VІ. МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ

Відносно ОСОБА_3 на досудовому розслідуванні застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Тому, суд вважає необхідним запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягає стягненню витрати на проведення судових експертизи в розмірі 6 765,15 грн. у відповідності до наданих довідок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суд м. Полтави від 30.12.2024 року, з урахуванням вимог ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

Питання відносно речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст. 286-1 КК України у виді 5 /п?яти/ років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 /п?ять/ років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

В строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк досудового тримання під вартою (попереднього ув?язнення) з 27 грудня 2024 року по день набрання вказаним вироком законної сили з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь держави, витрати за проведення експертиз в розмірі 6 765 (шість тисяч сімсот шістдесят п?ять) гривень 15 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30.12.2024 року на автомобіль VOLKSWAGEN GOLF GTI, реєстраційний номер НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 , подушку безпеки з керма автомобіля VOLKSWAGEN GOLF GTI, д/н НОМЕР_8 з плямами речовини бурого кольору, подушку безпеки з панелі (торпеди) навпроти переднього пасажирського сидіння автомобіля VOLKSWAGEN GOLF GTI, д/н НОМЕР_1 скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30.12.2024 року на автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_9 , відеореєстратор GLOBEX GE-112 з флеш-картою ADATA 32 Gb з автомобіля RENAULT KANGOO, д/н НОМЕР_10 скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- автомобіль VOLKSWAGEN GOLF GTI, реєстраційний номер НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 , який, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 27.12.2024 року, визнаний речовим доказом та поміщений на зберігання на спецмайданчик ГУНП в Полтавській області повернути законному власнику ОСОБА_11 ;

- автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_9 , який, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 27.12.2024 року, визнаний речовим доказом та поміщений на зберігання на спецмайданчик ГУНП в Полтавській області повернути спадкоємцю законного власника ОСОБА_10 ;

- подушку безпеки з керма автомобіля VOLKSWAGEN GOLF GTI, д/н НОМЕР_8 з плямами речовини бурого кольору; подушку безпеки з панелі (торпеди) навпроти переднього пасажирського сидіння автомобіля VOLKSWAGEN GOLF GTI, д/н НОМЕР_1 ; відеореєстратор GLOBEX GE-112 з флеш-картою ADATA 32 Gb з автомобіля RENAULT KANGOO, д/н НОМЕР_10 , які, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 27.12.2024 року, визнані речовими доказами та поміщені на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту його проголошення.

Обмеження щодо оскарження вироку встановлені в ч.3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його захиснику, потерпілим, їхньому представнику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Полтави: ОСОБА_1