Справа № 366/2918/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4909/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 26 червня 2025 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Іванківського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000436 від 03.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, п. 5 п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , мотивуючи його тим, що на даний час наявні ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: вона може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нове кримінальне правопорушення. Також сторона обвинувачення зазначила, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, тому ОСОБА_7 знаючи про тяжкість покарання, що її загрожує, у разі визнання її винуватою, з метою уникнення покарання може переховуватися від суду, крім цього обвинувачена не має стримуючих соціальних зв`язків. Також прокурор зазначив, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування, у тому числі здійснення насильницьких дій з використанням отрут.

Ухвалою суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 задоволено та продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 26 серпня 2025 року без визначення застави.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченої під вартою, визнав доведеним, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, також судом враховано тяжкість кримінального правопорушення, можливість виїзду за кордон, поведінка обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження, зокрема зриву судових засідань під час проведення відеоконференції, зловживання прийомом ліків з метою подальшої госпіталізації, що вказує на недостатність застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику. Також судом враховано ризик тиску на потерпілих, свідків з метою зміни ними показань або уникнення від дачі показань, окрім того покази потерпілих та свідків мають доказове значення у кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_7 може впливати на них шляхом умовлянь або погроз з метою зміни показів.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 26 червня 2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В своїй апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала Іванківського районного суду Київської області від 26.06.2025 винесена з формальних підстав та внаслідок неповного з`ясування обставин справи, а ризики передбачені ст. 177 КПК України є необгрунтованими.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, обвинувачена повідомлені, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання його під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права останньої перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинувачену у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Даних про те, що обвинувачена ОСОБА_7 має такий стан здоров`я, який перешкоджає її перебувати під вартою в умовах СІЗО, провадження за апеляційною скаргою не містить.

Доводів, які б ставили під сумнів правильність висновків судді про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_7 , апеляційна скарга не містить.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченою ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства та міжнародного законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Іванківського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: