Справа № 732/325/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/680/25
Категорія - ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

0000019 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , одружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 31 січня 2025 року близько 18:00 год, ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх настання, умисно наніс своїй співмешканці ОСОБА_9 , з якою спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, один удар металевою кочергою в область лівої ключиці, в результаті чого заподіяв їй тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного насильства, що вчиняються в сім`ї, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік, п.b ст.3 встановлює, що домашнє насильство означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 у відповідності до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 , з якою спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду, кваліфікувати дії ОСОБА_8 відповідно до обвинувального акта за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Посилається на те, що місцевим судом в мотивувальній частині вироку не вказано формулювання обвинувачення ОСОБА_8 та відповідної правової кваліфікації вчиненого ним кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, а також вид і розмір призначеного покарання прокурором не оспорюються.

Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, зокрема, зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Статтею 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

З мотивувальної частини вироку вбачається, що зазначені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення цілком узгоджуються зі змістом обвинувального акта у відповідній частині.

Разом з тим, усупереч висунутому ОСОБА_8 обвинуваченню та викладеним в оскаржуваному вироку фактичним обставинам кримінального правопорушення, визнаними судом доведеним, вирок місцевого суду не містить в мотивувальній частині формулювання обвинувачення особи, визнаної винною та правової кваліфікації її дій.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині кваліфікації дій ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 - змінити, в частині кваліфікації його дій.

Кваліфікувати дії ОСОБА_8 , відповідно до обвинувального акта, за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4