Справа № 146/1014/18
Провадження №11-кп/801/251/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садківці Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та засуджено до покарання за ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 29.11.2024.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Борівка Чернівецького району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186 К України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України та засуджено до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_10 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17.05.2018 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 889 грн. 83 коп.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 36736 грн. 23 коп.

Вирішено питання з речовими доказами.

установив:

Згідно вироку суду, ОСОБА_10 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів та відкритого заволодіння чужим майном, 20.11.2017, близько 23:00 год., прийшли до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що їх дії носять відкритий характер, попередньо одягнувши на голови капюшони, а на руки матерчаті рукавиці, підійшли до запасного входу будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 шляхом ривка відчинив дерев`яні двері та проник в середину. Помітивши там потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_10 наніс йому декілька ударів руками в область обличчя від яких останній впав на підлогу. У подальшому ОСОБА_9 , за вказівкою ОСОБА_10 , проник до будинку, де в коридорі на підлозі знаходився ОСОБА_11 , та став утримувати його шляхом блокування рук.

Реалізуючи задумане, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди, тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_10 перебуваючи в кімнатах будинку помітивши потерпілу ОСОБА_12 , наніс їй декілька ударів рукою в область обличчя та погрожуючи предметом схожим на кухонний ніж став вимагати у неї грошові кошти, а в цей час ОСОБА_9 продовжував утримувати ОСОБА_11 . У подальшому маючи значну фізичну перевагу над потерпілою ОСОБА_12 , ОСОБА_10 почав обшукувати її в та спідній білизні знайшов грошові кошти в сумі близько 30000 гривень, якими відкрито заволодів. Після цього ОСОБА_10 підійшов до потерпілого ОСОБА_11 , якого утримував ОСОБА_9 , та погрожуючи предметом схожим на кухонний ніж вимагав у нього передачі грошових коштів. Однак не отримавши бажаного, продовжуючи задумане, ОСОБА_10 обшукав будинок та знайшовши наручні годинниками «Слава» та дві ювілейні медалі «Захиснику Вітчизни» і «60 лет Победы в Великой Отечественой войне» заволодів ними.

Після вчинення вказаних злочинних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишили місце скоєння злочину, а по дорозі додому ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 частину викрадених грошей, у сумі 1300 гривень та дві ювілейні медалі «Захиснику Вітчизни» і «60 лет Победы в Великой Отечественой войне», а решту коштів та годинник залишив собі.

Таким чином внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 завдали матеріального збитку потерпілій ОСОБА_12 на суму 30000 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_10 діючи з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, заздалегідь взявши з собою предмет візуально схожий на сокиру, 13.12.2017, приблизно о 21.30 год., прийшов на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_13 .

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном, ОСОБА_10 шляхом ривка відкрив дерев`яні двері підвального приміщення та через запасний вихід, проник до кімнати житлового будинку.

Усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, ОСОБА_10 , щоб не бути викритим прикрив обличчя косинкою.

Реалізуючи задумане, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди, тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_10 перебуваючи в кімнаті будинку, підійшов до ОСОБА_13 та погрожуючи предметом візуально схожим на сокиру, висловив вимогу щодо передачі грошових коштів, супроводжуючи погрозами та нанесенням їй ударів кулаками по обличчю й голові. Внаслідок нанесення ударів ОСОБА_13 , що тривало з інтервалами на протязі кількох годин, спричинено згідно висновку судово-медичної експертизи №8 від 09.01.2018, тілесні ушкодження у вигляді: перелому нижньої щелепи справа згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до середнього ступеня тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоров`я, більше як 21 доба. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки голови, синців обличчя відносяться до легкого ступеня тяжкості, які призвели до короткочасного розладу здоров`я більше як 6 діб але менше як 21 доба.

Після вчинення відносно неї зазначених дій, потерпіла ОСОБА_13 сприймаючи погрози ОСОБА_10 , як реальні видала останньому кошти в сумі 26800 гривень, що знаходились в шафі однієї із кімнат будинку.

Однак, ОСОБА_10 , продовжуючи погрожувати, при цьому періодично наносячи удари, повторив вимогу щодо передачі наявних в неї решти грошових коштів. Отримавши відмову, ОСОБА_10 обшукав приміщення будинку та з стіни однієї з кімнат зняв ікону «Георгія Побідоносця» та ікону «Божої Матері «Знаменя»», а з столу забрав кошти в сумі 40 гривень та мобільний телефон марки «Samsung С-260» сірого кольору. Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №2375/18-21 від 04.05.2018 ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung С-260» станом на 13.12.2017, складала 183 гривні.

Після чого, ОСОБА_10 , залишив місце скоєння злочину та викраденими коштами в сумі 26840 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung С-260», іконами «Георгія Побідоносця» та «Божої Матері «Знаменя» розпорядився на власний розсуд.

Таким чином внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_10 завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_13 на суму 27023 гривні.

В апеляційній скарзі прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зазначає, що вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання у виді 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна та ОСОБА_9 покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при ухваленні вироку суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини вчинених кримінальних правопорушень, осіб обвинувачених, їх відношення до скоєного злочину та суспільно небезпечні наслідки, що настали в наслідок вчинення злочину. Зокрема, злочин відноситься до категорії особливо тяжких, обвинувачений ОСОБА_10 не сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а навпаки чинив тиск на ОСОБА_9 , який щиро розкаявся та сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2024 року відносно ОСОБА_10 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження необхідно закрити у зв`язку з не встановлення достатніх доказів для доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що докази, викладені у вироку суду вказують на необ`єктивність, необґрунтованість, відсутність належних доказів вини при винесенні вироку відносно ОСОБА_10 . Також судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено ОСОБА_10 в дослідженні обставин зазначених ним в клопотаннях від 17.05.2024 року. Зазначене свідчить, що Вінницьким міським судом Вінницької області відносно ОСОБА_10 необ`єктивно встановлені обставини та не надана їм відповідна правова оцінка.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 зазначає, що вважає вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2024 року незаконним, необґрунтованим та упередженим, а усі докази в цьому кримінальному провадженні є надуманими, штучно створеними, здобуті незаконно та неналежним чином. Просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого, просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 та думку обвинуваченого ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційних скарг прокурора, захисника та обвинуваченого, думку обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого захисника адвоката ОСОБА_8 , просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_10 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, в даному випадку, апеляційних скарг прокурора, захисника обвинуваченого та обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України, вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Разом з тим, суд цих вимог Закону при призначенні покарання обвинуваченим дотримався. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції вважає їх обґрунтованими, вмотивованими та такими, що відповідають законодавству України.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 про необ`єктивність, необґрунтованість, відсутність належних доказів вини при винесенні вироку відносно ОСОБА_10 , а також необ`єктивно встановлені обставини та не надання їм відповідної правової оцінки варто зазначити наступне.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час ухвалення відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений винним у його вчиненні.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням в житло) та обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням в житло), зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду першої інстанції, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а надані докази є достатніми для висновків суду та надання правової кваліфікації дії обвинувачених, що вбачається з наведених у справі обставин та доказів, а саме:

- показами допитаного в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно яких, останній зазначив, що в 2017 році ОСОБА_10 , приблизно на протязі одного тижня шляхом вмовляння схилив ОСОБА_9 до спільно вчинення злочину в с. Моївка, зазначаючи при цьому, що в будинку нікого не буде. Згідно попередньої домовленості, під час вчинення злочину ОСОБА_9 мав стояти на сторожі, на що останній погодився. Зокрема, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на попутному транспорту приїхали с. Моївка. Попередньо ОСОБА_10 надав ОСОБА_9 матерчаті рукавиці для того щоб не залишилось слідів відбитків пальців рук. До будинку потерпілих дорогу показав ОСОБА_10 . Прийшовши до вказаного домогосподарства ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зайшли через хвіртку. Зайшовши в будинок з передніх дверей, які відкрив (шляхом ривка) ОСОБА_10 який зайшов першим, а ОСОБА_9 йшов позаду. В будинку у кімнаті знаходились один чоловік та дві жінки. В цей час, ОСОБА_10 рукою роздавив лампочку, після чого почав вимагати у присутніх гроші, на що потерпілі відповіли, що в них немає грошей. Після чого, ОСОБА_10 пішов по інших кімнатах шукати гроші, а ОСОБА_9 залишився біля потерпілих. Під час вчинення злочину, ОСОБА_10 наносив потерпілим декілька ударів руками. В подальшому, ОСОБА_10 повернувшись до потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та почав обшукувати їх. В ході обшуку ОСОБА_10 знайшов у ОСОБА_12 кошти. Увесь цей час, ОСОБА_9 стояв біля потерпілого ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_10 сказав ОСОБА_9 «все пішли» і вони залишили місце злочину. По дорозі додому, ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 1300 грн. та годинник, який в ОСОБА_9 вилучили працівники поліції;

- показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 згідно яких, останній зазначив, що в 2017 році він проживав разом з матір`ю та тіткою ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_3 . 20.11.2017, у нічну пору доби, ОСОБА_11 почув, що залаяла собака, у зв`язку з чим, відкрив двері щоб подивитись, що сталось. Після того, як ОСОБА_11 відкрив двері, невідомі дві особи із масками на обличчі відштовхнули його на драбину і ввійшли до будинку. Одного з двох нападників, який за зростом був нижчим, ОСОБА_11 впізнав за характерними обрисами обличчя, а саме брів, ним виявився ОСОБА_9 . В подальшому, один з нападників, який вищий за зростом, почав вимагати в потерпілих гроші та погрожувати ножом. В подальшому, ОСОБА_9 утримував ОСОБА_11 , а інший нападник, який вищий за зростом, шукав по хаті гроші. Крім того, вищий з нападників в ході розбою наніс тітці ОСОБА_12 удар кулаком в обличчя та забрав в останньої кошти, які остання тримала в спідній білизні на шиї. Крім того, вищий з нападників, приставив ОСОБА_11 до шиї ножа та вимагав гроші, проте ОСОБА_11 повідомив останньому, що в нього грошей не має. В цей час, ОСОБА_9 будь-яких ударів не наносив, а лише стояв поряд;

- показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_13 , згідно яких, остання зазначила, що грудні 2017 рокі, близько 10 години вечора, за місцем проживання вона дивилась телевізор. В цей час, ОСОБА_13 почула якісь стуки зі сторони вулиці, після чого почула сильний удар з іншої кімнати будинку, що розташована через сіни. У зв`язку з чим, ОСОБА_13 швидко встала з ліжка та вибігла до дверей, біля яких вже був нападник обличчя якого було закрите косинкою, а в руках нападника знаходився топор, який висловлюючись в сторону ОСОБА_13 ненормативною лексикою, зміст якої зводився до запитання «...де гроші?». ОСОБА_13 відповіла, що в неї немає грошей, проте нападник зазначив, що йому повідомили її сусіди, що в неї (тобто, в ОСОБА_13 ) нібито є 100 тисяч гривень, після чого продовжив вимагати гроші. А саме, завів ОСОБА_13 в спальну кімнату, де обшукав її та продовжив вимагати гроші. Отримавши від ОСОБА_13 чергову відмову видати гроші, нападник наніс ОСОБА_13 удар та погрожував розправою. Після чого, ножом розрізав перину та інші речі, тим же шукаючи гроші. Обухом топора вдарив ОСОБА_13 об обличчя та плече. ОСОБА_13 просила нападника щоб він її не вбивав та зазначила, що в неї є трохи коштів, які вона згідна йому віддати. В подальшому, ОСОБА_13 послідкувала до місця, де знаходились гроші, які ОСОБА_13 отримала за оренду землі. Віддавши нападнику 26800 грн., які нападник перерахував за столом, після чого зазначив, що це не всі гроші. Проте, ОСОБА_13 почала пояснювати, що це всі гроші, які в неї є, а інших немає, оскільки з цінного в неї залишився лише цукор. Крім коштів, нападник перебуваючи в кімнаті будинку побачив дві ікони, які також забрав, а також викрав зі столу 40 гривень та її мобільний телефон;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , згідно яких, останній зазначив, що з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знайомий на протязі тривалого часу, і знає їх, як осіб, які живуть в сусідньому селі. В листопаді 2017 року, ОСОБА_14 на прохання ОСОБА_10 зустрівся в с. Моївка щоб показати останньому місце проживання особи, яка на ствердження ОСОБА_10 продавала автомобіль. Зустрівшись з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 на автомобілі показав, де проживають особи, про яких запитував ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_10 сів на велосипед та поїхав напрямку с. Борівка, Через декілька днів ОСОБА_14 стало відомо, що людей, місце проживання яких він показував ОСОБА_10 , обікрали;

- показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , згідно яких, остання зазначила, що деякий час проживала в цивільному шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_10 з яким її познайомив ОСОБА_9 . За час спільного проживання ОСОБА_10 ніде не працював, оскільки знаходився під домашнім арештом. Однак, після того, як вона поїхала на роботу, то періодично зідзвонювалась із ОСОБА_10 , який в свою чергу двічі приїжджав до неї, а саме в 20 числах листопада 2017 року. В грудні 2017 року ОСОБА_10 приїжджав до ОСОБА_15 в с. Кодима. При ньому, в цей час були незначні заощадження, близько 2000 грн. та гостював, приблизно 2 дні. Після чого, ОСОБА_10 поїхав до себе додому в с. Борівку. На святкування Нового року (2018) ОСОБА_15 приїхала до ОСОБА_10 в с. Борівку, де в неї зламався мобільний телефон. У зв`язку з чим, ОСОБА_10 надав ОСОБА_15 бувший у користуванні мобільний телефон, сірого кольору, яким вона користувалась нетривалий час. Оскільки, після святкування Нового року, ОСОБА_15 приїхала додому та взяла на виплату новий мобільний телефон, а мобільний телефон, який ОСОБА_15 дав ОСОБА_10 залишився в ОСОБА_15 , так як, не становив значної цінності. Через деякий час, мобільний телефон, що ОСОБА_10 надав ОСОБА_15 в останньої вилучили працівники поліції.

-фактичними даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_11 зазначив, що 20.11.2027 року, біля 23 год., двоє невідомих осіб, через відчиненні двері проникли до житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_3 , де здійснили напад під час якого погрожували ножем та вимагали грошові кошти. Після чого, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_12 ;

- фактичними даними протоколу огляду місця події від 21.11.2017 року та долученими до нього ілюстративними таблицями, згідно якого, слідчим в присутності двох понятих було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 , зафіксовано місце розташування та обстановку на місці події;

- фактичними даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_11 , згідно якого, ОСОБА_11 за рисами обличчя, густими бровами, високим лобом, низьким зростом, впізнав особу під №3, який 20.11.20217 року, разом із ще одним чоловіком проникли в будинок його тітки ОСОБА_12 , де вчинили відкрите викрадення майна. Згідно довідки до протоколу пред`явленні фотознімків для впізнання від 12.06.2018 року на фотокартці під №3 зображений ОСОБА_9 ;

- фактичними даними протоколу обшуку від 17.05.2018 року, згідно якого, слідчим в присутності двох понятих та участі підозрюваного ОСОБА_9 проведено обшук домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проживає ОСОБА_9 . Під час вказаного обшуку вилучено наступні об`єкти: ювілейну медаль «Захиснику Вітчизни»; утримувач для стартового пакету «Київстар №»;

- фактичними даними протоколу огляду предметів від 18.05.2018 року, згідно якого, при відкриті спец. пакету №0028982 встановлено, що в ньому знаходиться: механічний годинник у корпусі сріблястого кольору, без ремінця, у верхній частині надпис «SLAVA» буквами чорного кольору, циферблат бежевого кольору на якому цифри арабські чорного кольору. На задній кришці вказаного годинника вибиті цифри 347055 та надпис «Противоударный баланс, пилезащитные СССР». На момент огляду секундна стрілка не рухається та знаходиться між цифрами 7 та 8, стрілка хвилин знаходиться на цифрі 12, а стрілка годин на цифрі 2;

- фактичними даними протоколу огляду предметів від 18.05.2018 року, згідно якого, при відкриті спец. пакету №4481448 встановлено, що в ньому знаходиться: мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ювілейна медаль, яка складається із нижньої металевої частини, круглої форми, бронзового кольору нас якій із однієї частини вибитий надпис «Захиснику Вітчизни» та малюнок меча і щита, а на іншій стороні вибитий малюнок у вигляді гілки. Верхня частина медалі складається із лицьової матерчатої частини із смужками жовтого, помаранчевого, чорного та синього кольорів та задньої алюмінієвої частини із шпилькою-застібкою.

- фактичними даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.05.2018 року за участі свідка ОСОБА_14 , згідно якого, свідок ОСОБА_14 в ході проведення слідчого експерименту повідомив та показав, що наприкінці листопада 2021 року до ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_10 , який проживає в с. Борівка Чернівецького району Вінницької області та запитав про зустріч. Через деякий час до ОСОБА_14 на велосипеді приїхав ОСОБА_10 та при зустрічі останній почав розпитувати ОСОБА_14 , де в с. Моївка проживають одинокі люди (жінки), які можуть зберігати значні суми коштів. Після чого ОСОБА_10 почав розпитувати за бабусю, яка разом проживає зі своїм племінником на ім`я ОСОБА_16 . На що ОСОБА_14 зазначив, що знає цю бабусю її звати ОСОБА_17 , яка проживає в будинку по АДРЕСА_3 , разом зі своїм племінником ОСОБА_18 . Після чого, ОСОБА_10 запитав ОСОБА_14 , чи може ОСОБА_17 зберігати вдома велику суму коштів. На що ОСОБА_14 зазначив, що такою інформацією він не володіє. Після чого, ОСОБА_10 попросив ОСОБА_14 показати будинок в якому проживає ОСОБА_19 подальшому, ОСОБА_14 разом з ОСОБА_10 на автомобілі «ВАЗ 2101», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , поїхали по вул. Маліновського, де зупинились неподалік будинку №13, на вказаний будинок показав ОСОБА_14 , та повідомив, що саме в ньому проживає ОСОБА_20 . Після чого, ОСОБА_14 , разом з ОСОБА_10 повернулись до будинку ОСОБА_14 і ОСОБА_10 взявши свій велосипед поїхав в напрямку с. Борівка;

- фактичними даними протоколу прийняття усної заяви ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 14.12.2017 року, згідно якого ОСОБА_13 зазначила, що 13.12.2017 в період часу з 21:30 до 23:50 год., невідома особа шляхом зриву вхідних дверей будинку проникла в середину будинку ОСОБА_13 , та із застосуванням предмет схожого на топор нанесла декілька ударів обухом в область обличчя, голови та тулубу тілесні ушкодження, забравши при цьому грошові кошти в сумі 26800 грн. та мобільний телефон;

- фактичними даними протоколу огляду місця події від 14.12.2017 року та долученими до нього ілюстративними таблицями, згідно якого, слідчим в присутності двох понятих було оглянуто територію домогосподарства ОСОБА_13 , що за адресою: АДРЕСА_4 . Зафіксовано місце розташування та обстановку на місці події, з місця події було виявлено та вилучено наступні об`єкти: шість сірників, що поміщено до паперового пакету «Національна поліція»; металевий навісний замок що поміщено до паперового пакету «Національна поліція»; змив речовини бурого кольору, що поміщено до паперового конверту білого кольору; змив з дерев`яної ляди що поміщено до паперового пакету «Національна поліція»; змив в кімнаті J№ 4 з пульту телевізора що поміщено до паперового пакету білого кольору; простинь вилучена в кімнаті № 5 з карнизу, що поміщена до спец пакет «Національна поліція» № 4451930; два недопалки від сигарет «Marvel», що поміщено до паперового пакету «Національна поліція»;

- фактичними даними ухвали Томашпільського районного суду Вінницької області від 15.12.2017 року (Справа №146/1628/17), згідно якої, узаконено проведений 14.12.2017 року огляд домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_4 та на праві власності належить ОСОБА_13 з метою збереження доказів;

- фактичними даними протоколу огляду місця події від 18.12.2017 року та долученими до нього ілюстративними таблицями, згідно якого, слідчим в присутності двох понятих було оглянуто домоволодіння ОСОБА_13 , що за адресою: АДРЕСА_4 . Зафіксовано місце розташування та обстановку на місці події. В ході огляду було вилучено кухонний ніж;

- фактичними даними висновку експерта №900 від 01.03.2018 року;

- фактичними даними висновку експерта №901 від 07.03.2018 року, згідно якого, в результаті проведеного дослідження на поверхнях сірників, що знаходяться в паперовому пакеті (об`єкти №№ 1,2, 3, 4, 5, 6), замка (об`єкт № 7) та руків`я ножа (об`єкт № 8) виявлені клітини з ядрами. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхнях сірників (об`єкти №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6) та руків`я ножа (об`єкт № 8), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта) і генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні замка (об`єкт №7), які є змішаними, належать більше ніж двом особам та є непридатними для подальшої ідентифікації. Генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхнях сірників (об`єкти №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6), руків`я ножа (об`єкт № 8) є змішаними, збігаються між собою, належать більше, ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_13 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі.

- фактичними даними висновку експерта №8 від 09.01.2018 року, згідно якого, ОСОБА_13 нанесені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки голови, синців обличчя; перелому нижньої щелепи справа. Дані тілесні ушкодження могли виникнути в результаті дії тупого(х) твердого(х) предмету(в), до яких відносяться руки і ноги людини. Тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до середнього ступеня тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоров`я більше як 21 доба. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки голови, синців обличчя відносяться до легкого ступеня тяжкості, які призвели до короткочасного розладу здоров`я більше як 6 діб але менше як 21 доба. Всі перелічені тілесні ушкодження згідно медичної документації гр. ОСОБА_13 були нанесені 13.12.2017 року. Тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа і рани тім`яної ділянки голови були нанесені зі значною силою. Тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа були нанесене в напрямку справа-наліво. Тілесне ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови нанесене в напрямку зверху-вниз. Всі перечислені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_13 не могли бути нанесені власноручно. Отримання гр. ОСОБА_13 даних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту є неможливим, так як, вони мають множинний характер, нанесені зі значною силою і розміщені в різних «станах і площинах тіла;

- фактичними даними протоколу обшуку від 17.05.2018 року, згідно якого, слідчим в присутності двох понятих на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_15 в добровільному порядку видала мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_3 , в копусі чорно-сріблястого кольору, та пояснила, що вказаний мобільний телефон, приблизно на початку січня 2018 року їй дав колишній співмешканець ОСОБА_10 ;

- фактичними даними висновку експерта №2375/18-21 від 04.05.2018 року, згідно якого, ринкова вартість досліджуваного мобільного телефону торгової марки «Samsung», моделі «С-260», станом на 13.12.2017 року складала 183,00 грн., при умові робочого стану та виконанні всіх функцій, що відповідні даній моделі;

- фактичними даними протоколу обшуку від 17.05.2018 року, відеозапис якого оглянуто в судовому засіданні, згідно якого, слідчим в присутності двох понятих було проведено обшук в домоволодінні, що за адресою: АДРЕСА_2 . Зафіксовано місце розташування та обстановку на місці обшуку, з місця обшуку було виявлено та вилучено: наручний механічний годинник марки «Слава» №347055; ювілейні медалі в кількості 9 штук та 5 посвідчень за медалі на ім`я гр. ОСОБА_21 ; мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ: НОМЕР_4 ; упаковка від сім-карти № НОМЕР_5 ; сім карта «Київстар» з наявним номером;

- фактичними даними висновку експерта №375 від 11.06.2018 року, згідно якого, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1), паспорт НОМЕР_6 , виданий 20.04.1998 року Чернівецьким РВ УМВС України у Вінницькій області, які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта). Генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні сірників та руків`ї ножа (об`єкти №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України від 07.03.2018 № 901) збігаються між собою, є змішаними, належать більше, ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_13 та ОСОБА_10

- фактичними даними протоколу пред`явлення речей для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_11 від 12.06.2018 року, згідно якого, ОСОБА_11 за сукупністю ознак, впізнав серед представлених годинників, саме годинник марки «Слава», який був викрадений під час вчинення розбійного нападу.

Зазначеним доказам та обставинам кримінального провадження суд першої інстанції надав відповідну оцінку, тому доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 є необґрунтованими.

Всі досліджені у цьому провадженні докази, як кожен окремо, так і у їх сукупність, підтверджують обставини, що регламентовані ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення (його часу, місця, способу, обставин його вчинення), причетності обвинуваченого до учинення інкримінованих йому діянь, його винуватості, форми вини, та водночас дають повне уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованих ОСОБА_10 кримінальних правопорушень в даному провадженні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що докази в цьому кримінальному провадженні є надуманими, штучно створеними, здобуті незаконно та неналежним чином відхиляються колегією апеляційного суду зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її «поза розумним сумнівом» на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Апеляційний суд не вбачає, що зазначені вище докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх допустимими.

Як зазначалось, в апеляційній скарзі прокурор не оскаржує кваліфікацію дій обвинувачених, доведеність їх вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість при визначені покарання обвинуваченому ОСОБА_9 та обвинуваченому ОСОБА_10 , а саме виду та міри покарання, то вони на думку апеляційного суду є необґрунтованими.

Так, щодо м`якості призначеного покарання, суд констатує, що відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо дотримуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарань, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суворо індивідуальний підхід при призначенні покарання з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, забезпечує застосування оптимальної моделі кримінального покарання як щодо осіб, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, не стають на шлях виправлення, вчинили нові умисні злочини, так й щодо осіб, які вперше вчинили злочини.

Тобто, залежно від конкретних обставин справи, особи винного, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Відповідно до рішення суду першої інстанції при вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_10 : раніше судимий; вчинив умисні, особливо тяжкі злочини; вину у вчиненні злочинів не визнав; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Таким чином, суд першої інстанції робить висновок із яким погоджується колегія апеляційного суду, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливе лише із застосуванням покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі, у межах строків передбачених санкціями ч. 3 ст. 187 КК України з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_9 : раніше не судимий; вчинив умисний, особливо тяжкий злочин; вину у вчиненні злочину визнав та щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення; добровільно частково відшкодував потерпілому завдані збитки; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд визнає визнання вини, активне сприяння розкритті кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданого збитку. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

На думку суду першої інстанції виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе із застосуванням покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі із застосуванням положення ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі (по основному покаранню) встановленої санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, без конфіскації майна, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Разом з тим, суд враховуючи, що ОСОБА_9 раніше не судимий, наявність пом`якшуючих покарання обставин у виді щирого каяття, добровільного часткового відшкодування збитку та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із застосуванням положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 зазначив, що на утриманні ОСОБА_9 перебуває його пристаріла мати, батько помер, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_22 1947 року народження. (т. 8, а.с. 101)

Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, а також вважає за доцільне виокремити додаткові пом`якшуючі обставини для обвинуваченого ОСОБА_9 : позитивна процесуальна поведінка протягом всього періоду розгляду кримінального провадження на всіх його стадіях, вчинення злочину вперше, визнання вини особою, що вчинила злочин, наявність на утриманні пристарілої матері, що доводиться документально.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , щодо м`якості покарання.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Веренцов проти України» від 11.07.2013), підстави для задоволення вимог захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_10 за обставин, викладених ними у апеляційних скаргах, відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування чи зміні вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2024 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4