Справа № 308/237/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження №0000447, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.12.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Солотвино Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді водія господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у званні солдат, раніше засудженого вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.03.2024 року за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

У невстановлений час до 14:30 год. 30.11.2024 у невстановленому місці ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, діючи всупереч положенням ч. 2 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770, на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці І Переліку, в цілях і на підставах, передбачених ст. ст. 19 та 20 цього Закону, а також діяльності з культивування та використання рослин, включених до списку №3 таблиці І цього Переліку, в цілях і на підставах, передбачених ст. 15 цього Закону, тобто діючи незаконно, здійснив дії, спрямовані на забезпечення перебування у власному володінні знайденого полімерного напівпрозорого пакету в полімерному пакуванні білого кольору з маркуванням «Нова Пошта», всередині якого знаходилась наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс.

Продовжуючи свої протиправні дії громадянин ОСОБА_4 , з моменту незаконного придбання до 14:30 год. 30.11.2024, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом всупереч чинному законодавству без мети збуту здійснював незаконне зберігання наркотичного засобу, тобто умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням у володінні останнього наркотичного засобу з порушенням порядку і правил, установлених чинним законодавством, тобто дії по переміщенні безпосередньо при собі наркотичного засобу обіг якого обмежено - канабісу, масою 36,6333 г, у кармані бушлату, до моменту виявлення працівниками поліції наркотичного засобу у володінні громадянина ОСОБА_4 біля воріт військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . Також при собі ОСОБА_4 зберігав дерев`яний пристрій типу «люлька» коричневого кольору із нашаруванням наркотичного засобу - екстракту канабісу, масою 0,0853 г.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, а саме: незаконне зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом на підставі угоди про визнання винуватості.

21.04.2025 між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст.468,469,472 КПК України добровільно, тобто укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою прокурора укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, визнав повністю. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст.473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права за явлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до неї у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вище зазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України. Цивільний позов визнав в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та кримінальним кодексом України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.468,469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України, а саме: незаконне зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

У підготовчому судовому засіданні також було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість, у зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_4 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора, уважає наявність таких обставин, що пом`якшує покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, які вказані в обвинувальному акті.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до неї застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 21.04.2025, що була укладена між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в зазначеному кримінальному провадженні, відповідає вимогам ст.ст.469,472 КПК України.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.309 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Отже, ураховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, тому підстав передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів «Дослідження наркотичних засобі, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/107-24/12857-НЗПРАП від 11.12.2024 року, витрати на проведення якої становлять 3 581,55 грн.

Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2024 року /справа 308/19201/24, провадження 1-кс/308/7241/24/, - скасувати.

Керуючись ст.17, ч. 2 ст.373, ст.374,474,475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21.04.2025 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000447 від 01.12.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Згідно із ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 /один/ рік.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджену вартість проведення судових експертиз у сумі 3 581,55 гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2024 року /справа 308/19201/24, провадження 1-кс/308/7241/24/, - скасувати.

Речові докази, а саме:

- екстракт канабісу масою, 0,0853 г - передати НОМЕР_3 прикордонному загону Державної прикордонної служби України для зберігання, використання та знищення в навчальних цілях відповідно до Порядку використання наркотичних засобів і психотропних речовин під час дресирування службових собак для розшуку таких засобів і речовин, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 № 831;

- дерев`яний пристрій, типу «люлька», коричневого кольору, - знищити;

- оптичний носій інформації із відеозаписом з нагрудної камери працівника СРПП ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області; полімерний напівпрозорий пакет в полімерному пакуванні білого кольору з маркування «Нова пошта» - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_6