ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за № 0000055 від 13.03.2025 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_6 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 травня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в смт. Ємільчине, Ємільчинського району Житомирської області та проживає по АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого - вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.10.2024 року за ч. 2 ст. 259 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 травня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України та за його вчинення призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначено на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком невідбутої частини основного покарання, призначеного за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.10.2024 року у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

ЄУНСС: 717/1057/25 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/250/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Початок строку відбування покарання визначено обчислювати з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 23 години 32 хвилин 13 березня 2025 року.

Зараховано відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення в даному кримінальному проваджені ОСОБА_7 у строк покарання день за день.

До набрання даним вироком законної сили залишено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експерта в розмірі 3 979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 копійок.

Скасовано арешт мобільного телефону марки «Х-Style S5502» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та сім-картки мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_3 .

Вирішено питання речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 будучи раніше судимим згідно вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області за ч. 2 ст. 259 КК України від 15.10.2024 року до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, 13.03.2025 о 21 годині 25 хвилини та о 21 годині 40 хвилин, перебував в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння. З метою пожартувати та з метою дестабілізації нормального укладу життя громадян та відволікання сил органів поліції, швидкої медичне допомоги і служб порятунку від виконання покладених на них завдань повідомив на спеціальну лінію оператора «102» ГУНП в Чернівецькій області, про мінування та підготовку вибуху будівлі Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області по вул. Бесарабська, 30 в селищі Кельменці Дністровського району Чернівецької області. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону з сім - картою мобільного оператора Водафон НОМЕР_3 , здійснив виклик на спецлінію оператора «102» ГУНП в Чернівецькій області, та навмисно повідомив відомості, що не відповідають дійсності, а саме про мінування будівлі Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області по вул. Бесарабська,30 в селищі Кельменці Дністровського району Чернівецької області. У результаті вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_7 було проведено евакуацію працівників та заходи з пошуку можливого вибухового пристрою, проте встановлено, що дане повідомлення було неправдиве, оскільки вибухових пристроїв не було виявлено.

Таким чином, судом першої інстанції було визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, зокрема у тому, що останній 13.03.20254 року о 21 годині 25 хвилини та о 21 годині 40 хвилин в будинку по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, повторно, тобто, будучи судимими за ч. 2 ст. 259 КК України, завідомо неправдиво повідомив про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, в будівлі, що забезпечує діяльність органів державної влади.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу зі змісту якої вбачається, що вона не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_7 , доведеності його вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить оскаржуваний вирок в частині призначеного йому покарання скасувати та застосувати до обвинуваченого положення статей 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку.

Зазначає, що районний суд, відмовив у звільненні від відбування покарання з випробуванням, оскільки не переконався у можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Стверджує, що суд першої інстанції належним чином не взяв до уваги те, що обвинувачений в повному обсязі визнав вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення, при обставинах викладених у обвинувальному акті, те, що ОСОБА_7 , за час проведення досудового слідства вже багаторазово пожалкував про скоєне, навчений та покараний наріканням і осудом відверненням рідних та близьких, друзів та оточуючих, має міцні соціальні зв`язки.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Також не надходила на адресу апеляційного суду і особиста заява від обвинуваченого ОСОБА_7 , про бажання бути присутнім при апеляційному розгляді апеляційної скарги його захисника.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_6 , яка в режимі відеоконференції підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у ній, міркування прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважавши вирок районного суду законим та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Колегією суддів із перевірки матеріалів справи не встановлено порушень при роз`ясненні обвинуваченому обсягу обвинувачення, кваліфікації його дій та спрощеного порядку розгляду даного кримінального провадження. Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 259 КК України, що в свою чергу не оскаржується апелянтом, а тому оскаржуваний вирок підлягає перегляду лише в частині призначення покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження сторони захисту про можливість пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання та виправлення останнього без реального відбування покарання, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Так, суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень проти громадської безпеки, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога, обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав - вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення вперше та публічне вибачення обвинуваченого в судовому засіданні.

Беручи до уваги зібрані та узагальнені матеріали, які характеризують особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, призначив обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 259 КК України, яке слід відбувати реально, вважаючи таке покарання співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів та змусить додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Також погоджується судова колегія апеляційного суду із позицією районного суду щодо відсутності законних підстав для застосування в даному провадженні положень ст.ст. 69, 75 КК України, з огляду на вищевказані обставини та суспільну небезпечність даного кримінального правопорушення.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_7 реальне покарання є явно несправедливим через суворість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд не вбачає.

На переконання апеляційного суду, доводи апелянтів про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що обвинувачений в повному обсязі визнав вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення, при обставинах викладених у обвинувальному акті, те, що ОСОБА_7 , за час проведення досудового слідства вже багаторазово пожалкував про скоєне, навчений та покараний наріканням і осудом відверненням рідних та близьких, друзів та оточуючих, має міцні соціальні зв`язки, є надуманими, оскільки вказане було взято до уваги районним судом, як при дослідженні особи обвинуваченого, так і при призначенні останньому покарання у мінімальних межах інкримінованої йому статті.

Тим більше, що вищевказані обвинуваченим та стороною захисту обставини не були стримуючими факторами для обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів враховує, що в результаті таких діянь заподіюється серйозний матеріальний збиток державі, оскільки на кожен виклик виїжджають відповідні служби Національної поліції, служби з надзвичайних ситуацій, швидкої допомоги; зриваються графіки, виробничий або освітній процес, зриваються графіки відправлення поїздів, страждає громадська безпека, як правило, при цьому евакуюються громадяни, службовці, робітники чи учні. Громадяни відчувають почуття страху, беззахисності, дискомфорту, невдоволення за нинішньої ситуації.

Інших обставин, ніж ті з урахуванням яких суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, до апеляційного суду не надано.

Не допустив суд помилки і при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків та призначив остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком невідбутої частини основного покарання, призначеного за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.10.2024 року у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Судова колегія апеляційної інстанції вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути дане кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційних скарг з наведених у них мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 травня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3