печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження №0001680 від 16.08.2024,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання ОСОБА_3 , в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.05.2025 (справа №757/17593/25-к, провадження №1-кс-16799/25) на майно, котре було вилучено в ході проведення 09.04.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошових коштів номіналом 100 доларів США в загальній кількості 160 купюр;

- грошових коштів номіналом 100 Євро в загальній кількості 62 купюри;

- грошових коштів номіналом 200 Євро в загальній кількості 4 купюри;

- грошових коштів номіналом 1000 гривень в загальній кількості 30 купюр;

- грошових коштів номіналом 500 гривень в загальній кількості 40 купюр.

Мотивуючи означене клопотання, адвокат вказує, що ГСУ НПУ здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0001680 від 16.08.2024. В рамках такого кримінального провадження, в результаті проведення на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2025 обшуку було вилучено майно, яке на праві власності належить ОСОБА_3 . Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.05.2025 задоволено клопотання сторони обвинувачення та накладено арешт на вилучене у ОСОБА_3 майно. за фактичних обставин кримінального провадження №0001680 від 16.08.2024 сторона обвинувачення не зверталася до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку з метою вилучення грошових коштів, й відповідно слідчим суддею не надавався дозвіл на вчинення таких дій. Тим не менш, стороною обвинувачення грошові кошти в ході обшуку були вилучені, однак ні протокол обшуку від 09.04.2025, ні саме клопотання сторони обвинувачення не містить посилань на те, які були підстави для такого вилучення. Попри це, з боку зацікавленої сторони, й що в повній мірі підтверджується змістом письмових зауважень до протоколу обшуку від 09.04.2025, акцентувалася увага представників сторони обвинувачення на наявності документального підтвердження джерела походження вилучених грошових коштів, й більше того, відповідні документи надавалися слідчому в ході обшуку, однак останній не виявив бажання їх вилучати. Зокрема, зацікавленою стороною надавалася копія договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24.11.2022, згідно якого вбачається, що ОСОБА_3 продав громадянину ОСОБА_4 транспортний засіб за 1 200 000 гривень. Наведене свідчить про необґрунтованість накладення слідчим суддею арешту майна в рамках кримінального провадження №0001680 від 16.08.2024. Оскільки ОСОБА_3 не має будь-якого процесуального статусу в рамках даного кримінального провадження , як і не має будь- якого відношення до такого кримінального провадження, вважаємо, що наведене в будь- якому разі свідчить про відсутність подальшої потреби в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 до суду надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності майна, одночасно зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

У судове засідання прокурор не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб які не з`явилися, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить наступного висновку.

Так, слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001680 від 16.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.05.2025 (справа №757/17593/25-к, провадження №1-кс-16799/25) накладено арешт на майно, котре було вилучено в ході проведення 09.04.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошових коштів номіналом 100 доларів США в загальній кількості 160 купюр;

- грошових коштів номіналом 100 Євро в загальній кількості 62 купюри;

- грошових коштів номіналом 200 Євро в загальній кількості 4 купюри;

- грошових коштів номіналом 1000 гривень в загальній кількості 30 купюр;

- грошових коштів номіналом 500 гривень в загальній кількості 40 купюр.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.10.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.05.2025 (справа №757/17593/25-к, провадження №1-кс-16799/25) вбачається, що підставами накладення арешту є забезпечення кримінального провадження, а саме забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, як вбачається із наданих слідчому судді матеріалів ОСОБА_3 не є підозрюваним та/або обвинуваченим у кримінальному провадженні №0001680 від 16.08.2024.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24.11.2022 ОСОБА_3 продав громадянину ОСОБА_4 транспортний засіб за 1 200 000 гривен, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що арештовані грошові кошти відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Крім того, надані податкові декларації ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_6 , підтверджують джерело походження грошових коштів подружжя, а також їх сума за період з 2022 по 2025 рік.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що дозволу на вилучення грошових коштів в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку надано не було.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірну власність ОСОБА_3 .

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, як наслідок, таке майно підлягає поверненню власникам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження №0001680 від 16.08.2024- задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.05.2025 (справа №757/17593/25-к, провадження №1-кс-16799/25) арешт з майна, котре було вилучено в ході проведення 09.04.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошових коштів номіналом 100 доларів США в загальній кількості 160 купюр;

- грошових коштів номіналом 100 Євро в загальній кількості 62 купюри;

- грошових коштів номіналом 200 Євро в загальній кількості 4 купюри;

- грошових коштів номіналом 1000 гривень в загальній кількості 30 купюр;

- грошових коштів номіналом 500 гривень в загальній кількості 40 купюр.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1