У Х В А Л А

Іменем України

03 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваної: ОСОБА_4 , її захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Війтівка, Бершадського району Вінницької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Тимчасово виконуючий обов`язки старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 03.09.2025 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000852 від 29.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В межах даного кримінального провадження 03.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Підставою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховування підозрюваної від органу досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому, знаючи про тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, з метою уникнення відповідальності за його вчинення остання може переховуватися від органу досудового розслідування та, у подальшому від суду;

- незаконного впливу підозрюваної на свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки, згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому, ОСОБА_4 , може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні з метою подальшого уникнення кримінальної відповідальності, так як остання особисто з ними знайома;

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При обранні запобіжного заходу враховується тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, обвинувачується.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке є тяжким злочином, санкція якого містить максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, остання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрювана усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, у зв`язку із чим у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне нею кримінальне правопорушення, що в свою чергу здійснити останній безперешкодно не представиться важким, так як вона має можливість на виїзд за межі території України.

Отже, всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до ОСОБА_4 , яка має постійне місце проживання, забіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000852, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваної та її захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000852 від 29.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 № 228 від 12.08.2025 лейтенанта ОСОБА_4 прийнято на військову службу у Збройні сили України та призначено на посаду командира роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, лейтенант ОСОБА_4 вирішила стати на злочинний шлях та вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, після 24.02.2022, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_8 , будучи добровольцем, по розподілу потрапив для проходження військової служби у Збройних Силах України до військової частини НОМЕР_2 .

У подальшому, 24.08.2023 ОСОБА_8 , через наявність власних сімейних обставин, самовільно залишив військову частину, та перебував поза її межами. Отримавши інформацію про можливість поновлення в службі, при цьому будучи звільненим від кримінальної відповідальності за вчинення дій, пов`язаних із самовільним залишенням частини, ОСОБА_8 27.08.2025 добровільно звернувся до військової частини НОМЕР_1 з дислокацією в АДРЕСА_1 , де оформив необхідні документи та, перейшов у розпорядження 1 роти резерву сержантського (старшинського) складу військової частини НОМЕР_1 .

Надалі, 28.08.2025, командир 1 роти резерву сержантського (старшинського) складу військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_4 , висловила вимогу підлеглому ОСОБА_8 , який перебував в безпосередньому її розпорядженні, надати їй грошові кошти в якості неправомірної винагороди в сумі 500 (п`ятсот) гривень за добу, за надання, без наявних на те законних підстав, дозволу на тимчасове увільнення від виконання обов`язків військової служби з правом виїзду за межі військової частини, після чого виписала останньому бланкову продукцію «Записка про звільнення» в кількості чотирьох одиниць та відпустила ОСОБА_8 за межі військової частини з обумовленістю передачі грошових коштів по результату повернення до території військової частини.

Вважаючи прохання командира 1 роти резерву сержантського (старшинського) складу військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_4 про надання їй неправомірної вигоди кримінально-протиправними, 29.08.2025 у ранню пору ОСОБА_8 , перебуваючи поза межами військової частини, звернувся до правоохоронних органів із письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення, та у подальшому діяв під їх контролем, з метою перевірки дійсності намірів останньої на отримання неправомірної вигоди.

У подальшому, 02.09.2025 близько 14 години 00 хвилин лейтенант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, на особливий період, обіймаючи посаду командира 1 роти резерву сержантського (старшинського) складу військової частини НОМЕР_1 , являючись службовою особою, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, протиправно, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході розмови, почала вимагати від військовослужбовця ОСОБА_8 надати їй, ОСОБА_4 , неправомірну вигоду у сумі 500 гривень за добу перебування поза межами військової частини.

02.09.2025 близько 14 години 10 хвилин, перебуваючи в кімнаті відпочинку командира роти, приміщенні № 7, що розміщується на другому поверсі будівлі штабу на території військової частини НОМЕР_1 , лейтенант ОСОБА_4 одержала від військовослужбовця ОСОБА_8 неправомірну вигоду в готівковій формі у вигляді грошових коштів в сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, купюрами: дві по тисячі гривень та одна в п`ятсот гривень, за вчинення ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_8 дій з використанням наданого їй службового становища, а саме за надання дозволу на тимчасове увільнення від виконання обов`язків військової служби за контрактом та за посадою з правом виїзду за межі військової частини у період з 28.08.2025 по 02.09.2025, без наявних на те законних підстав; а також надала ОСОБА_8 п`ять заповнених без дат бланків «Записка про звільнення» з обумовленням вимоги їх оплати після використання такого звільнення; після чого командира 1 роти резерву сержантського (старшинського) складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 затримано правоохоронними органами у порядку статті 208 КПК України, а предмет неправомірної вигоди вилучено, чим, кримінально-протиправну діяльність останнього припинено.

02 вересня 2025 року о 18 год. 59 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000852 від 29.08.2025; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.08.2025; повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; протоколу допиту свідка від 29.08.2025; протоколу обшуку від 02.09.2025; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.09.2025; повідомлення про підозру від 03.09.2025; протоколу додаткового допиту свідка від 03.09.2025; інших матеріалів кримінального провадження, пояснень наданих в судовому засіданні підозрюваною, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, обґрунтована.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 має зареєстроване та постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.

На даний час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк під п`яти до десяти років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваної, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрювана ОСОБА_4 перебуваючи без запобіжного заходу може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан підозрюваної, місце проживання останньої та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, тяжкість покарання за злочини по яких оголошено підозру, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що з метою забезпечення покладених на підозрювану процесуальних обов`язків, а також з метою запобіганню ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України, клопотання слідчого необхідно задовольнити.

Таким чином, прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ним в судовому засіданні ризикам.

З огляду на вказане, суд враховує вимоги статті 181 КПК України та вважає за необхідне застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у статті 177 КПК України та саме такий запобіжний захід просив застосувати прокурор.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 181, 186, 193, 196, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 03 листопада 2025 року (включно).

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою на визначений ними час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 03 листопада 2025 року.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя