Провадження №1-кс/369/2098/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року на адресу суду надійшло вищевказане клопотання. Свої вимоги мотивував тим, що СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001640 за фактом ДТП, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2024 року було накладено арешт на автомобіль марки BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказав, що на даний час відпала необхідність в накладенні арешту, з моменту накладення арешту минуло понад 9 місяців, за цей час з автомобілем проведено всі необхідні слідчі дії.

Просив суд скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 31.10.2024 року на автомобіль BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 . Передати автомобіль BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 безоплатно, власнику ОСОБА_5 на зберігання.

У судовому засіданні представник заявника вимоги клопотання підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі.

У судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, на адресу суду направили заперечення, вказав, що матеріали кримінального провадження перебувають на дослідженні в КНДЕКС МВС України, щодо скасування арешту заперечують.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0001640 від 28.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.10.2024 накладено арешт

автомобіль марки BMW X3» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 , шляхом накладення заборони на користування, розпорядження, та відчуження даного майна.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

З огляду на викладене та враховуючи той факт, що на даний час не вбачається потреби досудового розслідування, які виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, яка володіє вказаним майном на законних підставах. Також слідчий суддя бере до уваги той факт, що розумність та співрозмірність обмеження права власності законного власника вказаного майна суперечить завданням кримінального провадження. Зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права заявника, оскільки призводить до надмірного обмеження прав, а тому вказаний арешт підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про передачу вищевказаного автомобіля безоплатно, враховую, що відповідно до ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Питання оплати витрат за зберігання речового доказу на стадії досудового розслідування до компетенції слідчого судді не належить, а тому наведена вимога заявника є безпідставною і задоволенню не підлягає. Водночас, заявник не позбавлений права на відшкодування збитків спричинених внаслідок скоєння кримінального правопорушення за рахунок осіб які вчинили злочин.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/17818/24 від 31.10.2024 на автомобіль марки «BMW X3» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Скасувати заборону користування, розпорядження та відчуження автомобіля марки «BMW X3» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які були накладені ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/17818/24 від 31.10.2024.

В іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 22 липня 2025 року о 12:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1