КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4495/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0000073 від 15.05.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , звернувся до суду з клопотанням за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначав, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування №0000073 від 15.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 06.05.2025, в ОСОБА_12 виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами ОСОБА_13 в сумі 500 000 доларів США під приводом обіцянки вплинути на службових осіб НААН України щодо призначення знайомого останнього, ОСОБА_14 , на посаду виконувача обов`язків директора державного підприємства «Дослідне господарство «Перше Травня» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України».

ОСОБА_12 до реалізації свого умислу вирішив залучити ОСОБА_9 , запропонувавши останньому спільно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_13 під вищевказаним приводом, на що ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок заволодіння чужим майном шляхом обману, погодився, таким чином вступивши з ОСОБА_12 в попередню змову для спільного вчинення вказаного кримінального правопорушення.

В невстановлений досудовим розслідуванням час, 06.05.2025, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , розробили план вчинення кримінального правопорушення.

26.05.2025 приблизно о 17 год. 50 хв. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 шляхом обману зустрілись ОСОБА_9 та ОСОБА_14 в приміщенні закладу громадського харчування «Тарас» за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 84Б, де одержали від ОСОБА_13 1000 доларів США, а також несправжні (імітаційні) засоби, а саме, імітаційні грошові кошти в сумі 499 000 доларів США, після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_9 були затримані на місці вчинення кримінального правопорушення, вчинивши усі заплановані в межах свого кримінально протиправного умислу дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

26 травня 2025 року ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави у вигляді 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 028 000 гривень 00 копійок.

Роз`яснено, що у випадку внесення застави на підозрюваного буде покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду у визначений час, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатись з постійного місця проживання: Чернігівська область, Прилуцький район, с. Талалаївка, без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,

- утримуватись від спілкування зі свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вказаному кримінальному провадженні,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, визначених для підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах терміну досудового розслідування, однак не більше 2 (двох) місяців з моменту внесення застави в розмірі, визначеному судом.

Не погоджуючись з ухвалою першої інстанції слідчого судді, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.06.2025 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді від 28 травня 2025 року, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, та встановити обмеження передбачені ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що судом першої інстанції не було надано оцінки щодо обґрунтованості підозри та ухвала винесена з порушенням вимог закону, а тому підлягає скасуванню.

Стверджував, що висновок слідчого судді про її обґрунтованість є помилковою, що застосування більш м`якого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваному.

Зазначив, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, яким суд першої інстанції не надав оцінку в оскарженому рішенні, також посилався на відсутність ризиків, які декларовані слідчим в клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Окремо зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що підозрюваний має стабільне джерело доходу, виключно позитивно характеризується як за місцем мешкання, так і за місцем колишньої роботи, має безліч подяк від органів влади.

Повідомив суд, що ОСОБА_9 - головний суддя Федерації Армреслінгу України, що також свідчить про його тісні та сталі соціальні зв`язки. Раніше ні до кримінальної, ні до адміністративної діяльності не притягувався.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, а апеляційну скаргу, без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника, задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 15.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

27 травня 2025 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України, а саме закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Слідчий суддя зазначив, що покази свідків, у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_9 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків, з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя вважав, що існує ризик того що підозрюваний ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки тяжкість настання ймовірного покарання може спонукати останнього до вчинення дій чи бездіяльності для його уникнення.

Слідчий суддя, з урахуванням письмових доказів, що додані до клопотання та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, прийшов до висновку, що повідомлена ОСОБА_9 підозра не може вважатись не обґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування, є, на час розгляду клопотання є вагомими, та свідчать про причетність ОСОБА_9 до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Підставою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому за погодженням з прокурором звернутися з клопотанням до суду про обрання запобіжного заходу у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину. Тобто тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винним, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування, що в свою чергу буде негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду. Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 24.02.2022, на всій території України введений воєнний стан який діє й по сьогодні.

ОСОБА_9 користуючись ситуацією в країні, має змогу переховуватися від органів досудового розслідування, зокрема, в місцях постійного проведення бойових дій або місцях непідконтрольних органам державної влади України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до ОСОБА_9 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

У випадку не застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою - факт перебування підозрюваного на волі вже буде свідчити про те, що після таких злочинних дій можна уникнути відповідальності і далі вести звичайне життя.

В матеріалах провадження відсутні медичні застереження щодо неможливості перебування ОСОБА_9 в умовах ДУ «Київського слідчого ізолятору».

З метою забезпечення виконання підозрюваного покладених на нього обов`язків та забезпечення запобігання зазначеним ризикам, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід на думку слідства здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не було враховано відомості про особу підозрюваного.

Так, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею було враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчиненнякримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_9 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що може бути перешкодою встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає обрати міру запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваної та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу.

Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України. Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії судді немає.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Доводи апеляційної скарги про наявність підстав, які не врахував слідчий суддя, для застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, в тому числі його майновий стан, а також доведені прокурором ризики можливої неправомірної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 .

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 182, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3