Справа № 641/3269/25
Провадження 1-в/641/127/2025
У Х В А Л А

про повернення клопотання/заяви

07 травня 2025 року м. Харків

Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Кожихова Г.В., розглянувши клопотання (заяву) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.12.2023, про звільнення від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

05.05.2025 через супровідний лист ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» № Г/517 від 29.04.2025 до Слобідського районного суду міста Харкова, надійшло клопотання (заява) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.12.2023, про звільнення від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначає, що вона була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На теперішній час перебуває в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX просить декриміналізувати її дії.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає поверненню засудженій виходячи з такого.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК Кодексу, має право вирішувати в тому числі питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, в даному випадку про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України, 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу, відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Згідно до ч.ч. 2, 3 ст. 11 КВК України, установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі - виховні колонії), слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом. Кримінально-виконавчі установи поділяються на кримінально-виконавчі установи відкритого типу (далі - виправні центри) і кримінально-виконавчі установи закритого типу (далі - виправні колонії).

Відповідно до ст. 18 КВК України, слідчі ізолятори виконують функції виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і виправних колоній середнього рівня безпеки стосовно засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Відповідно до ст. 90 КВК України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austriaта у рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції, в тому числі стосовно територіальної підсудності, приймає будь-які рішення за заявою, клопотанням засудженого, або клопотанням, поданням установи виконання покарань, що не відноситься до його, в тому числі територіальної юрисдикції.

Аналіз вище наведених норм, в їх структурному закріпленні та послідовному викладені в КПК і КВК України, та практики Європейського Суду з прав людини, вказує на те, що в першу чергу суд, отримавши заяву, клопотання засудженого, подання адміністрації установи, де утримується особа, у разі встановлення порушень правил територіальної підсудності, повертає заяву, клопотання засудженого, подання установи, тобто суд виконує процесуальні дії виключно в межах зазначеного раніше.

Як вбачається з супровідного листа від 29.04.2025 № Г/517 та довідки від 28.04.2025 № 12-34-25/Г-34 підписаною т.в.о начальником ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» підполковником внутрішньої служби Ю.Білоколошим, ОСОБА_1 , 1988 року народження, утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з 23.08.2024 по теперішній час.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки відсутні дані, що засуджена ОСОБА_1 відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Слобідського районного суду міста Харкова, клопотання не може бути вирішене Слобідським районним судом міста Харкова, а тому суд вважає за необхідне повернути зазначене клопотання заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання (заяву) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.12.2023, про звільнення від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку у семиденний строк з моменту її оголошення до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова.

Суддя Ганна КОЖИХОВА