Справа № 467/735/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка подання Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Бутівське Олександрійського району, Кіровоградської області, громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- засуджений вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2018 року за ч.4 с. 152 КК України до 10 років позбавлення волі;

- постановою в.о. начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» від 20 березня 2023 року переведений з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації колонії,

ВСТАНОВИВ:

Суть порушеного перед судом питання і за чиєю ініціативою воно розглядається

Виконуючий обов`язки ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» вніс на розгляд суду подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись, зокрема, на те, що останній відбув більш як 3/4 строку покарання, призначеного йому судом, і водночас довів своє виправлення через сумлінну поведінку і ставлення до праці.

Позиція учасників справи

Сам засуджений про дату, час і місце судового засідання був сповіщений належно, що беззаперечно підтверджується матеріалами справи, однак, направив до суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності.

Представник установи виконання покарань про розгляд справи також повідомлявся належно, проте, до суду не прибув, додаткових заяв та/або клопотань не направляв, на підтвердження своєї позиції та обставин, що викладені у поданні, направив до суду матеріали особової справи засудженого і актуальні дані, що характеризують останнього.

Тому з урахуванням положень абзацу другого частини п`ятої статті 539 КПК України, з огляду на наявність даних про належне сповіщення цих осіб і що їх участь обов`язковою судом не визнавалась, а також на відсутність заперечень з боку прокурора, суд ухвалив розглядати справу за відсутності засудженого та представника установи, що відає виконанням покарання.

Прокурор, у свою чергу, в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечував, посилаючись на наявність умов, визначених ч.2, п. 3 ч.3 ст. 81 КК України.

Правове регулювання питання

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Частиною другою статті 81 КК України установлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

А за правилом п. 2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

У контексті сумлінної поведінки засудженого суд піддаватиме оцінці, перш за все, дотримання вимог режиму відбування покарання; правил внутрішнього розпорядку установи; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації установи; наявності заохочень/стягнень, їх кількості та обставин, які передували їх застосуванню; участі у самодіяльних організаціях та програмах виховного впливу; поведінку в колі засуджених.

Перевіряючи ставлення до праці, суд зважатиме на факти добропорядного, відповідального та чесного ставлення до покладених на засудженого трудових обов`язків, правил охорони праці та техніки безпеки, бережливого використання обладнання установи та засобів праці, прояву трудової ініціативи.

Водночас, при проведенні аналізу сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці, суд братиме до уваги не окремі вчинки засудженого, а безперервну і стабільну лінію його поведінки, так само як і загалом спосіб життя в умовах специфічного режиму проживання.

При цьому, суд враховує, що процес виправлення засудженого не є одномоментним, йому притаманна певна динаміка і поступовість розвитку, зокрема, в бік чи то позитивних, чи то негативних змін, залежно від конкретних обставин.

А відомості про це суд отримуватиме з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує виникненню у нього права на умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Безперечно суд проаналізує і усі наявні у нього відомості про ставлення засудженого до скоєного ним правопорушення, що, у свою чергу, вказує на готовність останнього, за можливості, виправити ситуацію і буде являти собою додатковий важіль для правильного прийняття рішення у цій справі.

Установлені судом обставини в рамках цього провадження і їх оцінка у контексті застосованого права

ОСОБА_4 засуджений вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2018 року за ч.4 ст. 152 КК України до 10 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання судом ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме: з 08 листопада 2017 року.

Вирок набрав законної сили 08 травня 2018 року.

Постановою виконуючого обов`язки ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» від 20 березня 2023 року ОСОБА_4 переведено з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації установи.

Безпосередньо в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)», в подальшому ДУ «Південноукраїнська колонія (№83)», ОСОБА_4 відбуває покарання з 08 червня 2018 року.

Загалом початок строку відбування покарання рахується із 08 листопада 2017 року, а кінець строку відбування покарання припадає на 08 листопада 2027 року.

Право на умовно дострокове звільнення від відбування покарання по вібуттю строку призначеного судом покарання настало 08 травня 2025 року.

Отже, визначена п.3 ч.3 ст. 81 КК України передумова для застосування умовно домрового звільнення від відбування покарання на час розгляду цього клопотання має місце.

А це дає суду підстави перейти до аналізу поведінки засудженого та його ставлення до праці протягом усього періоду перебування в умовах ізоляції від суспільства.

По прибуттю до ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» станом на 09 червня 2018 року ОСОБА_4 був не працевлаштований через перебування у дільниці карантину.

За період перебування в СІЗО м. Кіровограда стягнень та заохочень не мав.

Однак, характеризувався посередньо, так як правомірних і ввічливих відносин з персоналом дотримувався з метою пристосування, недбало ставився до майна установи і предметів побуту, не здійснював за ними догляд в повній мірі. Вимоги персоналу установи виконував безвідповідально, достатніх навичок самообслуговування не мав.

Наступного дня по прибуттю до ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» на ОСОБА_4 , було накладено стягнення у виді 14 діб ДІЗО за зберігання забороненого предмета телефону.

Проте, на даний час це стягнення погашене, а подальшому ОСОБА_4 у період з жовтня 2019 року по липень 2020 року отримує три заохочення у виді подяки за підсумками роботи.

Станом на 17 березня 2023 року ОСОБА_4 має дев`ять заохочень у виді подяки за підсумками роботи і два стягнення за зберігання заборонених предметів: у виді 14 діб ДІЗО та суворої догани.

При цьому, характеризується засуджений більш позитивно.

Так, хоч і не є працевлаштованим, однак постійно залучається до робіт з благоустрою без оплати праці, приймає участь у проведенні ремонтних робіт, поліпшенні житлово побутових умов. Роботи виконує в повному обсязі, до праці ставиться сумлінно, проявляє трудову ініціативу. До інструментів та будівельних матеріалів завжди ставиться бережно і відповідально.

У колі засуджених ОСОБА_4 не конфліктує, на критику реагує адекватно, підтримує із ними стосунки.

Проявляє прийнятну поведінку у відношенні до персоналу установи, так як дотримується із ним правомірних і ввічливих відносин, виявляє повагу. До виконання вимог персоналу ставиться відповідально.

У побуті засуджений також поводить себе належним чином, дбайливо ставиться до майна установи, виконує роботи із самообслуговування.

На цей час засуджений вже приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт» і бере участь у роботі самодільних організацій, проявляє соціально корисну активність в їх роботі.

Станом на 09 січня 2024 року засуджений має вже 13 заохочень у виді подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

У той час, як порушень режиму утримання із жовтня 2020 року не допускає, внаслідок чого має лише два стягнення, які станом на січень 2024 року є погашеними.

Разом із цим, ОСОБА_4 характеризується позитивно як у спілкуванні з іншими засудженими, так і у відносинах з персоналом установи, а так само і в побуті.

Бере активну участь у програмах і заходах установи.

Проте, ризик вчинення повторного правопорушення, так само, як і ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

До травня 2024 року ОСОБА_4 працевлаштований не був, втім, постійно залучався до робіт з благоустрою без оплати праці та ремонтних робіт, що підтверджується довідкою від 08 липня 2024 року ( а.с. 171).

Загальний підсумковий бал згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого станом на середину 2024 року склав 82 бали.

Із січня 2025 року ОСОБА_4 працевлаштований за договором підряду №18 від 01.01.2025 року.

І вже станом на 21 травня 2025 року засуджений має 17 заохочень у виді подяки за сумлінну поведінку і ставлення до праці, у той час, як порушень режиму утримання в колонії не допускає.

У колі засуджених, у відносинах з персоналом та побуті характеризується позитивно, порушень режиму утримання не допускає.

Загальний підсумковий баз згідно висновку щодо ступеня виправлення підвищено до 88 балів, що свідчить про те, що ОСОБА_4 став на шлях виправлення.

Оцінюючи ставлення засудженого до скоєного, суд враховує наявну у матеріалах справи інформацію про те, що він усвідомлює в повній мірі наслідки учиненого ним правопорушення.

Висновки

Засуджений ОСОБА_4 на початку строку відбування покарання не виявляв бажання до праці та негативно сприймав умови проживання в ізоляції від суспільства, про що свідчать допущені ним випадки порушення режиму установи та посередня характеристика.

Однак, в подальшому, по сплину трохи більше одного року відбування покарання засуджений почав проявляти позитивну тенденцію у своїй поведінці, на що вказує дедалі більше зростаюча кількість застосованих до нього заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а так само й позитивні характеристики.

Починаючи з кінця 2020 року засуджений проявляв належне відношення до персоналу установи і засуджених, прийнятно поводив себе у побуті, не допускав порушень режиму утримання, що дає підстави визнати його поведінку сумлінною на цей час.

Будь яких негативних проявів поведінки чи то впливів на інших засуджених з боку ОСОБА_4 у період із жовтня 2020 року і станом на день розгляду цього подання судом не установлено.

І при цьому, суд враховує, що виправлення засудженого це поступовий процес, у бік позитивної динаміки змін у його поведінці та ставленні до праці, що й має місце у цій справі.

Таким чином, установлені судом фактичні обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і що він готовий до сприйняття установлених в суспільстві норм та правил поведінки поза межами установи виконання покарань, так як зробив певні висновки відносно скоєного ним.

Отже, на переконання суду, мета призначеного покарання на даному етапі його відбування досягнута, а тому подальше відбування покарання цим засудженим є недоцільним внаслідок його дострокового виправлення.

З огляду на таке, визначені законом підстави умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання є дійсними і доведеними перед судом, що дає йому підстави прийняти рішення про задоволення подання.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 369-372, 537,539 КПК України,суд,

УХВАЛИВ:

Подання Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83») про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно достроково на 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців 4 (чотири) дні невідбутого строку покарання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрали законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_5