Справа № 644/7661/24
Провадження № 1-кп/645/404/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001350 від 22.11.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.353 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001350 від 22.11.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст.353 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою без визначення розміру застави, обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, у зв`язку з тим, що строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає та ризики, які враховувались слідчими суддями під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , на два місяці, у зв`язку з тим, що ризики, які були враховані слідчим суддею під час застосування та продовження запобіжного заходу, а саме: п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, та зазначила обставини, які мають враховуватись при застосуванні запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_13 проти клопотання прокурора заперечували, вважали, що підозра необґрунтована, ризики, зазначені прокурором, не доведені, а тому клопотання прокурора є таким, що не підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_10 просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_13 просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_12 проти клопотання прокурора заперечували, посилаючись на те, що ризики зазначені в клопотанні є необґрунтованими, просили змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт з 21.00 до 06.00 часу доби або знизити суму застави до мінімальної межі.

Захисник ОСОБА_12 подала суду заперечення на клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , в яких зазначає, що з 04.12.2024 в суді розглядається обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , за цей час у справі не вивчено жодного доказу, не допитано жодного свідка, потерпілого. Внаслідок чого ОСОБА_5 безпідставно перебуває за гратами, внаслідок чого нівелюються його права. Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не підтверджуються. Доказів незаконного тиску на свідків у сторони обвинуваченні не мається, як і підстав обґрунтовано припускати можливість знищення доказів у справі, які давно зібрані та зберігаються у сторони обвинувачення. ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати нові злочин останній не збирається. Він має стійкі соціальні зв`язки, малолітню доньку ОСОБА_14 2019 року, нагороджений пам`ятною медаллю «ЗА ОБОРОНУ МІСТА-ГЕРОЯ ХАРКІВ». Вважає, що застосування домашнього арешту з 21.00 до 06.00 часу доби до ОСОБА_5 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження. У разі, якщо суд вважатиме неможливим змінити запобіжний захід, просить знизити суму застави до мінімальних розмірів. До заперечень додана довідка про доходи військовослужбовця ОСОБА_5 , згідно якої загальна сума доходу з вересня 2023 року по травень 2025 року становить 112 087,41 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_11 підтримали клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, відносно ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_11 зазначила, що ОСОБА_8 пішов на захист України.

Захисник ОСОБА_11 заперечувала проти клопотання прокурорапро продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 проти клопотання прокурорапро продовження застосування обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, вважав, що підозра необґрунтована, ризики, зазначені прокурором є необґрунтованими. Просив змінити обвинуваченим запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду щодо заявленого клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , підлягає задоволенню виходячи з наступного.

20.03.2024 року ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 04.03.2024 про надання дозволу з метою затримання з метою приводу підозрюваного до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

21.03.2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком до 30.04.2024 включно.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 р., 19.06.2024 р., 14.08.2024 р. відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харков від 10.10.2024 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 08.12.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2024 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 03.02.2025 включно.

Ухвалами Чугуївського міського суду Харківської області від 28.01.2025 р., 14.03.2025 р. обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 09.05.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2024 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2024 р., 07.05.2024 р., 02.07.2024 р., 29.08.2024 р. відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харков від 10.10.2024 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 08.12.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2024 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави в сумі 757000 грн.

Ухвалами Чугуївського міського суду Харківської області від 28.01.2025 р., 14.03.2025 р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 09.05.2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

26.03.2024 року ОСОБА_8 затримано на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2024 про надання дозволу з метою затримання з метою приводу підозрюваного до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.03.2024 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 р., 19.06.2024 р., 14.08.2024 р. відносно ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харков від 10.10.2024 року відносно ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2024 року відносно ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалами Чугуївського міського суду Харківської області від 28.01.2025 р., 14.03.2025 р. обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 09.05.2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,із визначенням розміру застави в сумі 242240 грн.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи останнього, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_4 обвинувачується, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 та 12 років з конфіскацією майна, відповідно. Але на думку суду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час та є актуальними, суд на підставі наданих матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; факт вчинення злочину проти власності, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, вчинений в умовах воєнного стану; те, що ОСОБА_4 знаходився у розшуку, що підвищує ризик переховування його від суду; стосовно обвинуваченого на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження за ч.2 ст.307, ч.1 ст.306 КК України, яке зупинено у зв`язку з його мобілізацією; крім того перебуває на розгляді в Чугуївському міському суді Харківської області кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст.26, ч.5 ст.27, ч.4 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, приходить до висновку, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи останнього, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна. Але на думку суду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час та є актуальними, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; факт вчинення злочину проти власності, у тому числі з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, вчинений в умовах воєнного стану, приходить до висновку, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, підстав для зменшення розміру застави визначеного слідчим суддею, суд не вбачає.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, який інкримінується обвинуваченим, а саме вчинення особливо тяжкого злочину проти власності, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права на гарантоване Конституцією України право на житло (стаття 47) та його ефективне здійснення, яке істотно взаємопов`язано з реалізацією інших конституційних прав особи.

Враховуючи вищенаведені відомості, у суду не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності продовження існування ризиків, якими прокурор обґрунтовував необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання обвинувачених під вартою, оскільки на момент розгляду клопотання ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються осіб обвинувачених та обставин кримінального провадження, які прокурор вважав доведеними, направивши обвинувальний акт до суду, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку.

При цьому суд зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт, не підлягає задоволенню, оскільки не зможе запобігти визначеним ризикам. Підстав для зменшення розміру застави визначеного слідчим суддею, суд не вбачає.

Крім того, відповідно п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 та керуючись п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 176, ч. 1 ст. 182 КПК України одним із видів запобіжних заходів є застава, яка полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави (ч. 4 ст. 202 КПК України), а також підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави (ч. 6 ст. 182 КПК України).

У зв`язку із визначенням альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу у вигляді застави слідчий суддя, суд на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України в ухвалі зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого, за умови внесення застави, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором. У частині 7 ст. 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 7 ст. 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У клопотанні прокурор стверджує, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу та під час його продовження, що зумовлює необхідність продовжити строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків, щоб у такий спосіб гарантувати його належну процесуальну поведінку під час судового провадження.

Суд погоджується із доводами прокурора про продовження існування ризику переховування ОСОБА_8 від суду. Так, ОСОБА_8 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання може спонукати обвинуваченого до переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає міру покарання, пов`язану виключно з позбавленням волі строком від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, також не зник.

Суд вважає, що наразі ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні залишається, оскільки наразі ще не розпочався судовий розгляд, потерпілі та свідки обвинувачення не допитані, що не виключає можливості обвинуваченого їх схилити до зміни показів на свою користь.

Отже, встановлені під час розгляду клопотання обставини у своїй сукупності дають достатні підстави стверджувати, що наявні ризики переховування ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, які виправдовують подальше покладення обов`язків, пов`язаних із їх існуванням.

Оцінюючи необхідність продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків у сукупності та взаємозв`язку зі встановленими ризиками, суд вважає, що такі обов`язки як: прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, сприятимуть мінімізації ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обов`язок утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні № 0001350 має попереджати реалізацію ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, з урахуванням початку стадії судового провадження. Такі обов`язки є необхідними та достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у кримінальному провадженні та запобіганню встановленим ризикам.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 197, 372, 376, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 24 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 24 серпня 2025 року включно.

Продовжити на два місяці строк застосування обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме:

- прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

- утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні № 0001350.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_12 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченими в той же строк, але з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27.06.2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1