Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/660/25
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0002206 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 23 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого востаннє вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 10.08.2023 за ч.4 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати. Вважає вирок незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у з`вязку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що він інкримінованого йому злочину не вчиняв. Вказує, що каблучки, які нібито були викрадені у потерпілої, вилучено не було, а також не було встановлено їх вартість і чи дійсно вони були із золота. Вказує, що обвинувачення не перевірило його покази про те, що каблучку, яку він здав валютчикам, йому дав його знайомий ОСОБА_9 , однак останнього ніхто не розшукував та не допитував. Стверджує, що висновки суду про його винуватість ґрунтуються на показах свідків, які не вказують, що саме він взяв золоті прикраси. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_10 ..

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 23 квітня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання з невідбутою частиною покарання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 10.08.2023 року визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5, 7 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання з 30.01.2023 року по 06.06.2024 року, тобто по день набрання вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 10.08.2023 року законної сили з розрахунку день за день та строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 28.11.2022 року по 27.01.2023 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 19.10.2022 року приблизно об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де в нього раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно, а саме трьох золотих каблучок, які належать ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються не помітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу з полиці серванту, розташованого в квартирі АДРЕСА_3 , таємно викрав чуже майно, а саме:

- перстень золотий вагою приблизно 5 грамів, з золота 585 проби, інкрустованого каменем червоного кольору вартістю 5571,70 грн.;

- перстень золотий вагою приблизно 5 грамів, з золота 585 проби, інкрустовану каменем янтарем, вартістю 5571,70 грн.;

- перстень золотий вагою приблизно 4 грамів, з золота 585 проби, зі вставками металу білого кольору інкрустованих камінцями білого кольору, вартістю 4457,36 грн.

В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі з метою доведення злочинного умислу до кінця, місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 15 600 гривень 76 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпіла ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явилася. Клопотань чи заяв не подавала.

Під час апеляційного розгляду жодних клопотань про повторне дослідження доказів від сторони захисту не надходило та в апеляційній скарзі обвинуваченого не заявлялося, а колегія суддів не вбачала підстав, передбачених ч.3 ст.404 КПК України, для повторного дослідження доказів.

Вказана позиція узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду, викладеною в постановах від 16 березня 2021 року в справі № 154/2975/17, від 21 грудня 2022 року в справі № 759/5737/17, згідно якої сам по собі факт незгоди захисника з висновками суду першої інстанції з приводу висунутого обвинувачення не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.

За відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенню ч.3 ст.403 КПК України, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів, закріплених у приписах зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4. ст. 185 КК України не визнав, показав, що у той час пропрацював 4 дні на роботі, де йому заплатили 2000 грн. З роботи поїхали з співробітниками на таксі, зайшли на ринок, він купив 1 літр горілки та пішли в гості до ОСОБА_12 , де випивали. У тій квартирі був вперше, квартира однокімнатна, випивали на кухні. Під час розпивання ходили курити на балкон квартири, спочатку четверо, а потім двоє разом з ОСОБА_10 . Сам він (обвинувачений) на балкон не виходив. ОСОБА_10 один раз сам виходив на перекур, не було його хвилин 5 потім повернувся. Потім ОСОБА_10 сказав, що йому потрібно йти, і пішов, а він ( ОСОБА_7 ) ще декілька хвилин посидів та теж пішов. Коли вийшов, ОСОБА_10 був на лавочці та пішов з ним проводити на таксі, поки йшли обмінялись номерами. У таксі йому подзвонив ОСОБА_13 , з яким він раніше познайомився на Житньому ринку та який проживає в с. Двірець, спитав, де він і попросив приїхати на Житній ринок. Він сказав таксисту розвертатись, та їхати до Житнього ринку. На Житньому ринку у сквері вони зустрілись з ОСОБА_13 , який запропонував здати каблучку з жовтим камінням, сказав, що 500 грн. з отриманих коштів віддасть йому. В подальшому він ( ОСОБА_7 ) підійшов до першого зустрічного «валютчика`та запропонував купити каблучку, вони пішли зважити каблучку в аптеку. Зважили, каблучка вийшла близько 3-3,5 г. За каблучку йому заплатили близько 3000 грн. Він залишив собі 500 грн., а решту віддав ОСОБА_13 . В подальшому він пішов на Житній ринок за пляшкою спиртного і в цей момент йому подзвонив ОСОБА_10 , і запитав чи він брав золото, на що він відповів, що нічого не брав. На досудовому слідстві визнав вину, оскільки був випивший і вважав, що зізнавальні покази допоможуть закрити справу. Йому було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 надав аналогічні покази.

Проте, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що працює в центрі соціального захисту, проживає по АДРЕСА_4 . Вранці 19.10.2022 року вона пішла на роботу. Пізніше їй зателефонував чоловік ОСОБА_14 і повідомив, що зайшов додому із сусідом ОСОБА_15 і колегами по роботі. Всього їх було четверо, всі вони працювали на пилорамі в районі заводу «Рудь» по вул. Комерційній, 4 в м. Житомирі. Приблизно в обідній час, коли була тривога, вона згадала, що у неї золото в серванті лежить і попросила чоловіка подивитись, чи на місці лежать каблучки. З`ясувалась відсутність каблучок. Сервант не зачинявся, каблучки лежали на рівні очей, більше нічого там не було. Каблучки були її покійної мами, вони перейшли у спадок, всі золоті, одне велике із янтарем, випукле, десь 4-5 гр., старе золото 583 проба, друге було біле золото, із камінчиками і листок, воно було також не маленьке, приблизно 4-5 гр., третє було тоненьке із маленьким червоним камінчиком, фото є, ці каблучки не закладала в ломбард, вони були в серванті, зазвичай вона всі три вдягала, бувало, що ховала їх, а в той день вони всі на поличці в серванті лежали. У квартирі одна кімната, там диван, крісло і диван малютка, комп`ютер, крісло. Хлопці виходили на балкон курити, її чоловік не курить. Проходячи біля дивана можна було помітити обручки в серванті. З`ясувалось, що на той момент хлопці вже розійшлись. Спочатку пішов ОСОБА_15 , за ним побіг ОСОБА_16 . Останній довго не брав трубку, коли йому телефонували, а потім він сказав, що не брав нічого. Потім викликали поліцію, і ввечері її викликав слідчий. Між собою чоловіки з`ясували, що ОСОБА_16 вкрав золото;

- показах свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що проживає в АДРЕСА_4 , потерпіла ОСОБА_11 його цивільна дружина. Працював разом з ОСОБА_17 на пилорамі по АДРЕСА_5 офіційно протягом 8-9 місяців. ОСОБА_7 працював там близько тижня, звільнився після крадіжки. 19.10.2022 року вони прийшли на роботу, а там не було світла, вони вивантажили одну машину і пішли сіли в кафе-столову біля роботи, було приблизно 6 чоловік. Після цього він з ОСОБА_17 збирались іти на зупинку маршрутного таксі № 10, бо мали намір їхати додому до Порадовського, щоб випити. ОСОБА_7 сказав, що може підвезти до Сінного ринку на таксі. Там ОСОБА_16 ще купив алкоголь. Тоді ОСОБА_14 запропонував зайти до нього випити, оскільки на вулиці було холодно. По дорозі він запропонував зайти випити також ОСОБА_10 , який проживав неподалік. Він погодився і сказав, що не надовго. В результаті вони вчотирьох ( ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ) стали випивали на кухні однокімнатної квартири. ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 виходили на балкон через кімнату, де на видному місці зберігались золоті каблучки його дружини - ОСОБА_18 . Спочатку вони виходили на балкон троє, а потім ОСОБА_7 сам ходив. В подальшому почалась тривога, ОСОБА_10 побіг за дитиною, і ОСОБА_7 теж сказав, що побіжить. Потім подзвонила його дружина - ОСОБА_11 і спитала, чи він сховав золото. Він пішов подивитись, однак там вже нічого не було. Одразу він дзвонив ОСОБА_7 разів 5, і ніхто не брав трубку. ОСОБА_10 взяв трубку і одразу прибіг. ОСОБА_19 теж набирав ОСОБА_7 , однак той не брав трубку. Спочатку думали на ОСОБА_10 , оскільки він перший пішов, однак він був друг сім`ї, неодноразово був у гостях і ніколи нічого не зникало, він одразу відізвався, на відміну від ОСОБА_7 , прибіг. А ОСОБА_7 був малознайомий, безпричинно вирішив піти, на дзвінки не відповідав, на роботу більше не виходив. Також зазначив, що викрадено три золоті каблучки, одна з великим каменем, друга з маленьким камінчиком;

- показах свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що ОСОБА_7 влаштувався до них на роботу на пилораму, за дні 4 до події. В той день на роботі виключили світло, їх відпустили і вони пішли з хлопцями випити. Сиділи, випивали, потім вирішили йти додому, ОСОБА_20 запропонував поїхати до нього додому. В таксі їхали втрьох, платив ОСОБА_7 , потім зустріли ОСОБА_10 , який приєднався до них. Вдома у ОСОБА_14 вони сиділи випивали вчотирьох. Спочатку виходили курити всі разом, потім вдвох і по одному. Приблизно через годину почалась тривога, ОСОБА_10 сказав, що йому потрібно до садочку забрати дитину і пішов. Далі ОСОБА_7 сказав, що йому теж потрібно йти. При цьому горілки залишалось досить багато. Потім зателефонувала дружина ОСОБА_21 , сказала, що вона залишила золото вдома і попросила перевірити чи воно на місці. ОСОБА_22 пішов перевірити, але там нічого не було, ОСОБА_19 викликав поліцію, щоб до нього не було ніяких претензій, бо він розумів, що сталася крадіжка, яку вчинив ОСОБА_16 , який вперше був вдома у ОСОБА_23 . Приїхав поліцейський, взяв покази, відбитки і відпустив. Після цього, він ОСОБА_7 більше не бачив, на роботу наступного дня він не вийшов. Також зазначив, що з ОСОБА_23 знайомі по роботі, у нього вдома були вперше, у них було тільки спілкування по роботі;

- показах свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 19 жовтня 2022 року його запросив співмешканець потерпілої ОСОБА_24 в гості випити 100 грам. Коли він прийшов, то там були - ОСОБА_25 і ОСОБА_7 . До цього моменту з ОСОБА_7 вони знайомі не були. Під час застілля вони сиділи в кухні. Виходили на балкон через ту кімнату де, як стало відомо пізніше, лежало золото, 2-3 рази виходили і втрьох і разом із ОСОБА_16 , він зразу за ним йшов, та бувало, що ОСОБА_7 докурював 3-5 хвилин, потім повертався сам, коли ОСОБА_10 був вже на кухні. Через хвилин 40, була тривога тому він побіг до дитини, якій на той час було 8 років. Бачив, як ОСОБА_7 сів в автомобіль «Volkswagen Golf» і поїхав. Потім подзвонив ОСОБА_20 і сказав, що пропали золоті каблучки, думав що це він їх викрав, тому він одразу прибіг і запевнив, що це не він. Також зазначив, що не бачив під час перебування в квартирі де золоті вироби лежать, а дізнався вже потім від ОСОБА_14 , що вироби лежали на поличці;

- показах свідка ОСОБА_26 , який в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив, що із ОСОБА_7 раніше не був знайомий. У той день, він був із товаришем на вул. Н.Сотні біля Житнього ринку в м.Житомирі, біля магазину «Копійочка». До нього підійшов обвинувачений і запропонував йому купити каблучки, сказав, що це його каблучки, сказав що йому із дружиною на щось потрібні були кошти. При цьому ОСОБА_7 не нервував, тілесних ушкоджень на ньому не було. Вони домовились за ціну за грам золота, піднялися в аптеку, для того щоб роздивитися каблучку, у неї був золотий ободок і жовтий камінчик, вага приблизно 3 гр з камінчиком, 1,5 гр. без нього. В подальшому він купив одну каблучку, дав приблизно 1500 грн., готівкою, при цьому ОСОБА_7 торгувався. Він збирався зробити дружині подарунок, хотів здати каблучку на обмін, що і зробив на наступний день чи через день в магазині в Торговому Центрі, на обмін брав інший виріб. Більше ОСОБА_7 не бачив.

Наведені показання потерпілої та свідків суд першої інстанції визнав послідовними, такими, що є належними та допустимими, адже вони прямо і непрямо вказують на існування обставин, які підлягають доказуванню, та інших обставин, що мають значення для кримінального провадження. Вони отримані в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, і ними, як процесуальними джерелами доказів, в розумінні ст. 84 КПК підтверджується час, місце та спосіб вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом у відповідності до вимог ч.1 ст.23 КПК Украни та оцінені згідно вимог ст.94 КПК України, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно якого 19.10.2022 прийнято від ОСОБА_14 заяву, у якій останній зазначив, що 19.10.2022 у період часу з 12-00 год. по 13-50 год. з квартири АДРЕСА_3 таємно, шляхом вільного доступу з шафи відкритого типу невстановленою особою було здійснено крадіжку золотих виробів, а саме: золотих жіночих каблучок, належних ОСОБА_11 . Підозрює ОСОБА_7 та ОСОБА_19 (а.п.60);

- протоколом огляду місця події від 19.10.2022 року, а саме квартири АДРЕСА_3 , за участі свідка ОСОБА_14 , під час якого заявник вказав на шафу з шухлядами відкритого та закритого типу, де знаходились золоті вироби (а.п.62-64);

- протоколом зняття показань технічних приладів (засобів), що мають функції відеозапису від 26.10.2022 року, яким зафіксовано отримання копії відеозаписів з камер відео спостереження (а.п.65);

- протоколом огляду предметів, а саме DVD-R диску з відеозаписами з камер відео спостереження, що за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 12 від 26.10.2022, які безпосереднього було переглянуто у судовому засіданні суду першої інстанції, згідно яких о 13 год. 18 хв. до приміщення зайшли ОСОБА_26 та ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_26 оглянув дрібні предмети, надані йому ОСОБА_7 , після чого з даного приміщення вони вийшли. На відеозаписі з інших ракурсів зафіксовано, як о 13 год. 17 хв. до приміщення зайшли ОСОБА_26 та ОСОБА_7 . О 13 год. 19 хв. вказані особи вийшли з приміщення торгівельного комплексу. Деякий час вони спілкувались між собою, після чого ОСОБА_7 віддав ОСОБА_26 , якийсь дрібний предмет, а той відрахувавши, віддав йому гроші. Після цього ОСОБА_7 направився в бік трамвайних шляхів по вулиці Небесної Сотні в м. Житомирі. (а.п.67-73);

- протоколом огляду предметів, вказаного відеозапису за участі свідка ОСОБА_26 від 26.11.2022 року, під час якого свідок ОСОБА_26 повідомив, що на відеозаписі зафіксовано, як разом із ним до вказаного приміщення зайшов ОСОБА_7 . Зайшовши до приміщення він ( ОСОБА_26 ) оглядає каблучку надану йому ОСОБА_7 , після чого з даного приміщення вони виходять. Також він повідомив, що на другому відеозаписі зафіксовано, як о 13 год. 17 хв. до приміщення заходять він та ОСОБА_7 . О 13 год. 19 хв. вони виходять з приміщення торгівельного комплексу. Деякий час вони спілкуються між собою, домовляючись про ціну прикраси, після чого ОСОБА_7 віддає ОСОБА_26 , золоту каблучку, а той відрахувавши, віддає йому гроші. Після цього ОСОБА_7 направляється в бік трамвайних шляхів по вулиці Небесної Сотні в м. Житомирі (а.п.77-82);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_26 від 14.11.2022 року, згідно якого свідок за сукупністю зовнішніх ознак та рисами обличчя впізнав ОСОБА_27 , як особу яка продала йому золоту каблучку (а.п.74-76);

- довідкою щодо надання оцінки вартості виробу від підприємства Учбово-Виробничого Центру, яке засноване на власності Житомирської міської асоціації інвалідів, від 30.11.2022 № 30-11/1, відповідно до якої орієнтовна вартість:1) персня золотого вагою приблизно 5 грамів, з золота 585 проби, інкрустованого каменем червоного кольору, згідно курсу НБУ - 5571,70 грн.; 2) персня золотого вагою приблизно 5 грамів, з золота 585 проби, інкрустованого каменем янтарем, згідно курсу НБУ - 5571,70 грн.; 3) персня золотого вагою приблизно 4 грами, з золота 585 проби, зі вставками металу білого кольору інкрустованих камінцями білого кольору, згідно курсу НБУ - 4457,36 грн. (а.п..83).

Проаналізувавши сукупність зібраних та досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд та вважає, що вказані докази не суперечать критерію доведення вини особи «поза розумним сумнівом», згідно якого передбачається доведення стороною обвинувачення перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів того, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні злочину, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (рішенням ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України", заява № 16437/04).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про невідповідність вказаних у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що каблучку, яку він здав валютчику Музиці потерпілій не належить, бо її йому дав його знайомий ОСОБА_9 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зовнішній вид каблучки, яку ОСОБА_7 збув ОСОБА_26 відповідає опису зовнішнього вигляду однієї з каблучок викрадених у потерпілої ОСОБА_11 , яка також надала фотозображення викрадених каблучок.

Окрім того, збут ОСОБА_7 вказаної каблучки ОСОБА_26 , відбувся одразу після викрадення майна у ОСОБА_11 , що підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме: показами свідка ОСОБА_26 та відеозаписами з камер відео спостереження, що за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 12 від 26.10.2022 року, які безпосередньо було переглянуто в судовому засіданні суду першої інстанції.

Також, колегія суддів вважає необгрутованими посилання ОСОБА_7 на те, що обвинувачення не перевірило таку його версію про походження збутої каблучки, оскільки вони аналогічні доводам сторони захисту в судовому засіданні суду першої інстанції, на які у вироку суду надано вичерпну відповідь.

Так суд першої інстанції зазначив, що доводи сторони захисту про те, що обвинувачення не перевірило версію обвинуваченого про те, що каблучку для збуту ОСОБА_7 надав чоловік на ім`я ОСОБА_28 ) є безпідставними, оскільки захист вказаного ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) не заявляв в якості свідка, а обвинувачення, не маючи повних анкетних відомостей та адреси проживання вказаної особи, не могло його знайти та допитати.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що пояснення обвинуваченого про те, що їдучи в таксі у справах він на прохання якогось знайомого ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ), про якого він знав лише ім`я і орієнтовне місце роботи, одразу змінив свій маршрут, без будь-якого розумного пояснення, чому цей знайомий ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) не може сам продати свою каблучку, погодився продати його каблучку, нікому раніше не розказував про цю подію, викликають обґрунтований сумнів, оскільки у сукупності із швидким зникненням обвинуваченого з місця викрадення майна, швидким продажем випадковій особі золотої каблучки, не відповіддю останнього на дзвінки чоловіка потерпілої та інших свідків, свідчить про те, що на думку стороннього спостерігача відсутні сумніви у доведеності вини ОСОБА_7 в інкримінованому злочині.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було встановлено вартість викраденого майна, а також не було з`ясовано чи дійсно каблучки були із золота, є безпідставними, оскільки викрадене майно віднайдено не було, його орієнтована вартість була встановлена підприємством Учбово-Виробничого Центру, що підтверджується довідкою №30-11/1 від 30.11.2022 року (а.п.83). Свідок ОСОБА_29 підтвердив в суді, що каблучка, яку він придбав у обвинуваченого була золотою. Більш того, потепіла та обвинувачений раніше не були знайомі, а тому відсутні підстави для оговорювання останнього.

Вказання сторони захисту на те, що вартість викраденого майна зазначена у довідці №30-11/1 від 30.11.2022 року не відповідає дійсності, також були предметом дослідження в суді першої інстанції, і суд у вироку надав на них вичерпну відповідь.

Так, суд першої інстанції зазначив, що відхиляє доводи захисту щодо сумнівів у дійсній вартості викрадених каблучок зазначеної у довідці, за відсутності висновків експертизи, оскільки будь яких інших доказів на спростування вказаної у довідці вартості викрадених каблучок сторонами суду надано не було. А тому суд першої інстанції прийняв вказану довідку як допустимий доказ.

Зважаючи, що сторони є вільними у використанні своїх прав щодо доведення перед судом своєї позиції (ч.1 ст. 26 КПК України), і будь-яких даних на спростування вказаної у довідці вартості викрадених каблучок сторона захисту як суду першої інстанції так і апеляційному суду не надала, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у вказаній частині.

Доводи апелянта про те, що допитані судом першої інстанції свідки не вказують на нього, як на особу, яка вчинила викрадення майна ОСОБА_11 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки допитані судом свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_10 підтвердили факт перебування ОСОБА_7 у квартирі під час зникнення майна, і що після того як останній покинув квартиру, на дзвінки він не відповідав, а свідок ОСОБА_26 підтвердив, що саме ОСОБА_7 того ж дня коли було викрадено майно ОСОБА_11 збув йому каблучку зовнішній вид якої відповідає опису зовнішнього вигляду однієї з каблучок викрадених у потерпілої ОСОБА_11 ..

Також колегія суддів звертає увагу на те, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнавав повністю.

Твердження обвинуваченого про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_10 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд відмовив у задоволенні такого клопотання обвинуваченого з тих підстав, що свідка ОСОБА_10 вже було безпосередньо допитано в судовому засіданні суду першої інстанції за участі обвинуваченого та його захисника.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи клопотань про дослідження будь-яких доказів чи допит вказаного свідка сторона захисту не заявляла.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції статті, за якою його засуджено. Призначене покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, як вбачається з досудової доповіді Богунського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_7 характеризується як особа з високою ймовірністю вчинення повторного правопорушення ( а.п.39-41).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 23 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: