Справа № 296/5257/25
У Х В А Л А

Іменем України

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

16 травня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої слідчого відділу Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, громадянки України, офіційно не працюючої, зареєстрована за адресою зі слів в АДРЕСА_1 , зі слів фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимої.

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні № 0000410 від 14.05.2025, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира надійшло клопотання слідчої слідчого відділу Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні № 0000410 від 14.05.2025.

Клопотання обгрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0000410 відомості про яке внесені до ЄРДР за ч. 1 ст. 121 КК України 14.05.2025 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 травня 2025 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебувала в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де розпивала спиртні напої разом із своїм знайомим ОСОБА_8 .

В цей день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася суперечка з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , під час якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи у лівій руці кухонних ніж, умисно нанесла ним один удар в область живота ОСОБА_8 , чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки із наявною різаною раною по передній поверхні черевної стінки, вище пупка та праворуч, раньовий канал якої продовжується в черевну порожнину із наскрізним пораненням петлі тонкої кишки, що призвело до розвитку серозного розлитого перитоніту, яке відповідно до висновку експерта відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

14.05.2025 о 10 год 40 хв. ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину підтверджується зібраними у ході розслідування доказами, що додані до клопотання.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваної виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Орган досудового розслідування переконаний, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованому в даному кримінальному провадженні кримінального правопорушення, а також те, що санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк на строк до 10 років, з метою уникнення відповідальності за вчинення злочинів буде переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

Крім того слідчий вказує, що підозрювана не має постійного місця проживання, час від часу проживає у знайомих та на довгий час не затримується на одному місці проживання, офіційно не працевлаштована, що дає підстави вважати, що остання не має міцних соціальних зв`язків, які б утримували її за місцем фактичного проживання.

2. Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий зазначає, що потерпілим та безпосередніми свідками вчинення злочину є її друзі та знайомі підозрюваної ОСОБА_5 , а тому в разі не перебування під вартою остання може незаконно впливати на них шляхом підкупу, переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) свідок ще судом не допитаний та надані ним під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

3. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий вказує, що підозрювана і потерпілий знайомі між собою, підтримували спілкування.

Враховуючи викладене орган досудового розслідування не виключає можливості виникнення подібних ситуацій між ними, та ймовірність продовження кримінального правопорушення чи вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним відносно потерпілого.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Під час судового розгляду слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовільнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Підозрювана під час судового розгляду клопотання пояснив, що підозра є необгрунтованою, просив у задоволенні клопотання відмовити. Вказала, що вона заміжня, проте з чоловіком не проживає, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка наразі проживає з бабусею. Працює неофіційно прибиральницею в готелі «Ялинка», її дохід в місяць становить 9000 тис.гривень. Не судима. Також вказала, що в момент вичнення вчинення злочину перебувала в сильному алкогольному стані.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 також заперечив щодо задоволення клопотання, просив обрати підозрюваній більш м`який запобіжний захід, просив звернути увагу на те, що раніше ОСОБА_5 не притягувалась до кримінальної відповідальності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 177 КПК України" метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, що Житомирське РУП №2 ГУ НП в Житомрській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР 14.05.2025 під № 0000410 за ч. 1 ст. 121 КК України, де підозрюваною є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи стадію судового розгляду, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox , CampbellandHartleyv.theUnitedKingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86;12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконатиоб`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) вважає, що підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України , у кримінальному провадженні № 0000410 від 14.05.2025 є обґрунтованою в розумінні ч. 1 ст. 121 КПК України, про це свідчать в своїй сукупності докази, що долучені до клопотання, а саме:

- протоколом огляду місця події від 14.05.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.05.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.05.2025;

- висновком експерта №891 від 14.05.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.05.2025;

- протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 14.05.2025;

- протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 14.05.2025;

Отже, слідчий суддя вважає підозру ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні № 0000410 від 14.05.2025 є обґрунтованою в сукупності наданих доказів.

Щодо ризиків.

Існування ризику щодо можливості переховуватися від суду, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінюється судом в світлі тих обставин, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого в даному кримінальному провадженні кримінального правопорушення, а також те, що санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк на строк від 5 до 8 років, з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину буде переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

Крім того, підозрювана не має постійного місця проживання, час від часу проживає у знайомих та на довгий час не затримується на одному місці проживання, офіційно не працевлаштована, що дає підстави вважати, що остання не має міцних соціальних зв`язків, які б утримували її за місцем фактичного проживання.

Слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою , проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Також слідчим суддею не виключається ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки потерпілим та безпосередніми свідками вчинення злочину є друзі та знайомі підозрюваної ОСОБА_5 , а тому в разі не перебування під вартою остання може незаконно впливати на них шляхом підкупу, переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) свідок ще судом не допитаний та надані ним під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрювана і потерпілий знайомі між собою, підтримували спілкування, вживали разом алкоголь.

Враховуючи викладене не виключається можливість виникнення подібних ситуацій між ними, що підвищує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення хоча підозрювана раніше не судимаю

Отже прокурором та слідчим під час рогляду клопотання доведено слідчому судді, що ризики за п. п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують.

При цьому не потрібно щоб вони вже настали, оскільки мета запобігти їм, а не констатувати.

Згідно із частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу враховав: вік підозрюваної жінка 55 років, яка захворювань, що унеможливлювали її утримання в умовах СІЗО не має, соціальний статус- (зі слів) одружена, має неповнолітню дитину, офіційно не працює, раніше не судима. Разом з тим підозрювана не має постійного місця проживання, з її слів останній час жила по знайомим, вживала з ними алкоголь за результатами такого вживання спричинила потерпілому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки із наявною різаною раною по передній поверхні черевної стінки, вище пупка та праворуч, раньовий канал якої продовжується в черевну порожнину із наскрізним пораненням петлі тонкої кишки, що призвело до розвитку серозного розлитого перитоніту, яке відповідно до висновку експерта відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

На підставі викладеного, з метою забезпечення даного кримінального провадження являється доцільним застосувати до ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який необхідно відраховувати від дати її фактичного затримання 14.05.2025, оскільки більш м`який запобіжний захід про який просять підозрювана та її захисник на думку слідчого судді, не забезпечить її належної процесуальної поведінки і виконання процесуальних обов`язків та може призвести до реального настання ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони захисту у більш м`якому запобіжному заході .

Також, враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначити розмір застави, оскільки підозрюваний підозрюється у вчиненні злочину вчиненого із застосуванням насильства.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів, отже він не має бути лише до 12.07.2025 року включно .

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчої слідчого відділу Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні № 0000410 від 14.05.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, сроком 60 днів, а саме до 12.07.2025 року включно, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали оголошено 21.05.2025 о 14 год 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1