Справа № 645/1481/25
Провадження № 1-кс/645/1220/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 про відвід судді, головуючому у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 05.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 05.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Ухвалою судді від 17.07.2025 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29.07.2025 року постановлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити. Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, у відкритому судовому засіданні.

05.09.2025 року до канцелярії суду надійшло клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 про відвід судді, головуючому у кримінальному провадженні судді ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що суддею ОСОБА_6 було винесено ухвалу від 29 липня 2025 року у справі №645/1481/25, якою відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту ро повернення обвинувального акту прокурору. На думку захисту, суддя ОСОБА_6 , при винесенні даної ухвали виявила упередженість та порушила принцип законності, оскільки знехтувала ухвалою суду першої інстанції від 07 травня 2025 року, якою обвинувальний акт повернуто прокурору, та ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 червня 2025 по справі №645/1481/25, якою апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення. Факт такого підходу судді ОСОБА_6 без належного обґрунтування ігнорування попередніх рішень створює для захисту підстави вважати, що суддя вже сформувала визначену процесуально-правову позицію щодо суті доказів і обвинувального акту. При цьому, неправильне або формальне витлумачення суддею приписів ст. 291, ст. 314 КПК та неврахування мотивів ухвал першої та апеляційної інстанцій щодо повернення обвинувального акту вбачається як прояв процесуальної неуважності або невміння застосувати норми кримінального процесу у спосіб, що гарантує права обвинуваченої. Якщо суддя систематично нехтує обґрунтованими висновками попередніх судових рішень, це створює ризик неправильного застосування закону і ставить під сумнів її здатність забезпечити справедливий розгляд. Окрім того, дана справа раніше перебувала на розгляді у судді Немишлянського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 , і стороні захисту незрозуміло, чому цього разу її розподіллено на розгляд до судді ОСОБА_6 , оскільки згідно з «Засадами використання автоматизованої системи документообігу суду Немишлянського районного суду м. Харкова (затвердженими 31 березня 2025 року рішенням зборів суддів № 2/2 (протоколом № 2 від 31 березня 2025 року)» розподіл здійснюється в день реєстрації (п. 2.3.1) автоматизованою системою за принципом випадковості з урахуванням спеціалізації та коефіцієнта навантаження (п. 2.3.2, 2.3.4, 2.3.6-2.3.7), причому результат такого розподілу фіксується протоколом та звітом, які автоматично створюються системою й доступ до яких не може бути обмежений (п. 2.3.28); зміна або повторний розподіл допустимі лише за чітко визначеними винятками (п. 2.3.2, 2.3.21-2.3.23, 2.3.30-2.3.35) і повинні бути оформлені мотивованим розпорядженням/протоколом в системі. Передача справи раніше визначеному судді допускається лише в чітко перелічених випадках (п. 2.3.39 та підпункти 2.3.39.1-2.3.39.13) (клопотання, що надійшли в межах того самого ЄРДР, матеріали, що повертаються з апеляції тощо), а повторний або позачерговий розподіл можливий виключно за підстав, передбачених положенням (п. 2.3.432.3.47) та супроводжується вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду і електронним записом у системі. Отже, за відсутності документально зафіксованих підстав таке переведення справи виглядає як порушення правил АСДС і створює підстави для сумніву в законності визначення судді. Оскільки в матеріалах справи не зафіксовано жодного мотивованого розпорядження або підстав переведення справи з розгляду у судді ОСОБА_7 до ОСОБА_6 створює обґрунтований сумнів у дотриманні правил автоматизованого розподілу. Окрім того, на думку сторони захисту, в ході підготовчого судового засідання суддя ОСОБА_6 допустила дії, які прямо суперечать нормам Кримінального процесуального кодексу України. Так, після оголошення перерви у судовому засіданні, як стверджує захист, суддя фактично доручила прокурору принести матеріали кримінального провадження, після чого у стадії підготовчого судового засідання самостійно здійснила їх перегляд і фактичну оцінку. Зазначене, на думку заявника, є грубим порушенням вимог КПК, оскільки на стадії підготовчого провадження суд не має права досліджувати матеріали справи чи надавати їм оцінку, тим самим судця вийшла за межі організаційної компетенції підготовчого засідання і створила враження передвстановленості процесуальної позиції. Більш того, подібні дії судді створюють ситуацію, за якої суд фактично ознайомлюється та формує попереднє ставлення до доказів ще до стадії їхнього дослідження у відкритому судовому засіданні. Такі дії, на думку захисту, породжують обґрунтований сумнів у її неупередженості. Участь судді, яка вже сформувала оцінку доказів до початку судового розгляду, підриває право обвинуваченої на незалежний та безсторонній розгляд справи. Отже, дії судці ОСОБА_6 , як зазначено у клопотанні про відвід, свідчать про очевидне порушення принципів кримінального процесу та унеможливлюють подальший розгляд справи цією суддею, оскільки існують обґрунтовані сумніви в її об`єктивності та безсторонності.

Прокурор ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, подала заперечення на клопотання про відвід судді.

Обвинувачена ОСОБА_3 , захисники обвинуваченої адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали клопотання про відвід судді.

За результатом розгляду клопотання про відвід судді, суд доходить наступного висновку.

Відповідно ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Відповідно до ч.2 цієї статті у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Таким чином, положеннями ст.75 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У ст. 129 Конституції України закріплено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у рішеннях у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

За об`єктивним критерієм визначається, з-поміж інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року, пункт 38).

При цьому, процесуальний закон не покладає на суддю обов`язок переконувати учасників справи у своїй неупередженості. Суддя (суд) своєю процесуальною та позапроцесуальною поведінкою має таку неупередженість та безсторонність транслювати, демонструючи презумпцію неупередженості судді.

За своєю природою сумнів в неупередженості судді є суб`єктивним явищем, виникнення якого цілком залежить від внутрішніх моральних настанов та уявлень судді, від його чесності, справедливості, порядності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявникам потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, тощо).

У даному випадку підставами для відводу судді, на думку заявників, є сумнів у неупередженості судді, яка полягає в тому, що під час підготовчого судового провадження під головуванням судді ОСОБА_6 судом приймались рішення з порушенням приписів процесуальних норм, а саме: неправильне й формальне витлумачення приписів ст.ст. 291, 314 КПК України та неврахування мотивів судів першої та апеляційної інстанції при поверненні обвинувального акту та перегляд і фактична оцінка судом в підготовному засіданні матеріалів досудового розслідування.

Проте, враховуючи наведені у клопотанні про відвід обставини, заявлений відвід не містить належних даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді ОСОБА_6 , передбачених КПК України, та зводиться, зокрема, до незгоди із прийнятими головуючим у справі суддею процесуальними рішеннями, зокрема про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору. Проте, така обставина жодним чином не свідчить про наявність сумніву в об`єктивності, неупередженості чи безсторонності судді, який є головуючим у справі.

Так, відповідно до ст. 321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення суду, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватися у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом в ухвалі від 06 березня 2024 року (cправа № 907/860/17). В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Окрім того, доказів того, що при перевірці в підготовчому засіданні головуючим у справі суддею ОСОБА_9 письмових матеріалів кримінального провадження №0000047 від 05.08.2024, суддею було сформовано оцінку доказів до початку судового розгляду, стороною захисту не надано.

Так, відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Стороною захисту не доведено, що суддя ОСОБА_6 в підготовчому засіданні надала оцінку письмовим доказам у кримінальному провадженні в розумінні положень ст. 94 КПК України, з огляду на те, що жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили.

Щодо порушення, на думку заявника, порядку визначення судді ОСОБА_6 для розгляду справи.

Положеннями ч. 1 ст. 319 КПК України визначено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Сторона захисту вважає, що оскільки раніше справа перебувала у провадженні судді Немишлянського районного суду м.Харкова ОСОБА_7 , та в справі відсутні відомості про переведення справи з її провадження, то це створює обґрунтований сумнів у дотриманні правил автоматизованого розподілу.

Проте, з матеріалів кримінальної справи № 645/1481/25 (провадження № 1-кп/645/467/25) вбачається, що за результатом автоматизованого розподілу даної справи був складений Протокол автоматизованого розподілу справи між суддями (а.с. 43), з якого вбачається, що у день здійснення розподілу (15.07.2025 року) суддя ОСОБА_7 була виключена з розподілу на підставі «зайнятість згідно табелю (відпустка більше 14 днів).

Відповідно до п. 2.3.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду (із змінами, внесеними згідно із рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 № 15, погодженими наказом ДСА України від 31.03.2025 №119) не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли у період відпустки судді.

Таким чином, здійснення розподілу справи судді ОСОБА_7 15.07.2025 року (в день надходження обвинувального акту до суду) не міг відбутися, в зв`язку із перебуванням вказаної судді у щорічній відпустці.

З урахування зазначеного вище, суд не вбачає підстав, передбачених у ч. 1 ст. 75 КПК України для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_6 , тому у задоволенні клопотання про відвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 107, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 , головуючій у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 05.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 15.09.2025 року.

Суддя ОСОБА_1