В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 11 м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000229 від 16.07.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лази Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2021 року по справі № 243/6147/21 та на підставі рішення суду від 05.07.2021 року ОСОБА_6 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 червня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_6 будучи фізично здоровим та працездатним, всупереч вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття та обізнаним про необхідність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з 01.01.2025 по 22.07.2025 аліменти не сплачував, в центр зайнятості не звертався, заходів щодо працевлаштування не вживав, будь-якої фінансової допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надавав, добровільно рішення суду не виконував, однак отримував певний дохід від тимчасових неофіційних робіт, чим злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.01.2025 по 22.07.2025 становить 20021,67 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлення рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Під час досудового розслідування між прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 за письмової згоди потерпілої ОСОБА_8 , укладена угода про визнання винуватості відповідно до якої сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання: за ч. 1 ст. 164 КК у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, які визначаються судом, на що потерпіла надала свою згоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, пояснив, що укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами кримінального провадження - прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості відповідно до якої сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, які визначаються судом, на що потерпіла надала свою згоду.

Угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468-470, 472 КПК України, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Суд пересвідчився в реальності та можливості виконання умов угоди, що відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, в тому числі, потерпілих.

Судом обвинуваченому роз`яснено ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому цілком зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме, можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України щодо зазначеного кримінального правопорушення угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим за письмової згоди потерпілої може бути укладена.

Узгоджене сторонами в угоді покарання пропонується у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 164 КК України.

За наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного. керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 368-371, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 30 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000229 від 16.07.2025 року, укладену між прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю його захисника ОСОБА_5 , за письмової згоди потерпілої, про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік з покладенням наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1