ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1332/25 Справа № 212/6906/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2025 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 242240 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 серпня 2025 року включно та визначено заставу у розмірі 242240 гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_8 підозри та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 може ухилитись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 , з можливістю продовження ним трудової діяльності за офіційним місцем роботи. Зазначає, що для застосування запобіжного заходу такої підстави як значний суспільний інтерес в законодавстві України не передбачено. Звертає увагу, що слідчим не доведено наявність ризиків, які б давали слідчому судді підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Відділення поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000793 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 16 червня 2025 року близько 18:10 години на власному автомобілі марки Mercedes-Benz Vito, д/н НОМЕР_1 проїжджав неподалік будинку № 19 по вулиці Кропивницького в Покровському районі міста Кривого Рогу, де в цей час перебували працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 : ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у військовому однострої зі своїм власним автотранспортом - авіомобілем марки Renault Trafic д/н НОМЕР_2 та здійснювали функції щодо оповіщення та перевірки військово-облікових документів осіб.

Виконуючи свої обов`язки працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 зупинили ОСОБА_12 , який виявився порушником військового обліку та підлягав призову на військову службу, у зв`язку із чим йому було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак останній не погодився з цим та намагався тікати з місця.

Побачивши дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 проїжджаючи на автомобілі безпричинно обурився їх поведінкою, що і викликало у нього злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

З метою реалізації свого злочинною умислу ОСОБА_13 розуміючи, що без застосування предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень його злочинний умисел в повній мірі реалізовано не буде, він підшукав собі такий предмет, а саме дерев`яну биту, яка знаходилась у нього в машині.

Надалі, того ж дня о 18:12 годині ОСОБА_8 зупинив свій автомобіль біля працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , вийшов з нього та грубо і умисно порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, прагнучи самовиразитися таким чином у зухвальстві, неповазі до суспільства, тобто показати свою зневагу до існуючих, загально прийнятих правил і норм поведінки у суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, за вказаною адресою, почав голосно ображати висловлюючи нецензурну брань в адресу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та погрожувати здоров`ю предметом заздалегідь підшуканим та спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, а саме дерев`яною биткою.

Після чого, не зупиняючи свої дії, приблизно о 18:15 годині, ОСОБА_13 продовжив реалізацію свого злочинного умислу направленого на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, умисно порушуючи громадський порядок, знаходячись у громадському місці, а саме неподалік будинку № 19 вулиці Кропивницького в Покровському районі міста Кривого Рогу, даючи всім присутнім зрозуміти, що для нього не має значення дотримання діючих законів України та з використанням висловів, що принижують людську гідність, завищуючи своє положення в суспільстві, реально погрожуючи застосуванням сили, яка загрожувала здоров`ю працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , з особливою зухвалістю знаходячись на місці події спеціально підшуканим предметом для нанесення тілесних ушкоджень - дерев`яною битою став наносити не менше двох ударів в задню та бокову поверхню автомобілю РТЦК, розбивши при цьому бокове та пошкодивши заднє скло в той час як оточуючі намагалися припинити його хуліганські дії та просили зупинитися.

Після чого, досягши бажаного результату ОСОБА_13 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

17 червня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України за ознаками: хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , протоколами впізнання, поясненнями ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 речовими доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, колегія суддів вважає, що наявна обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в контексті її розуміння ЄСПЛ.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України судом встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Наявність таких ризиків підтверджується тяжкістю кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомістю наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим.

Колегія суддів зауважує, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Заявлені слідчим ризики є цілком ймовірними та чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи захисника про необґрунтованість заявлених ризиків є такими, що не заслуговують на увагу.

При обрані ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею було встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може здійснити хоча б одну з дій, передбачених ст. 177 КПК України, та на які вказує слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені обставини, з метою забезпечення підозрюваному покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування/суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ніж тримання під вартою.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України.

Вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labitav.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

З огляду на воєнний стан в країні та вжиття заходів щодо дотримання законодавства про мобілізацію, слідчим суддею також правильно враховано і значний суспільний інтерес даної справи.

Разом з тим, обговорюючи розмір застави, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

На думку колегії суддів, визначений розмір застави є таким, що не співвідноситься з даними про особу підозрюваного, майнового стану підозрюваного та осіб, з якими він підтримує взаємовідносини, обставинами кримінального провадження, встановленими ризиками, а тому не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч.ч. 4-5 ст. 182 КПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за можливе зменшити підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави з 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн. до 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 грн.

На думку колегії суддів, застава в розмірі 151400 грн. може в повній мірі забезпечити належне виконання обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_8 та його належну процесуальну поведінку.

За таких обставин, ухвалу слідчого судді слід скасувати в частині визначення розміру застави та постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_8 розмір застави в межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 та визначено заставу у розмірі 242240 гривень, скасувати в частині визначення розміру застави.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_8 розмір застави в межах 50 (п`ятидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді