УХВАЛА

04 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 461/9899/13-к

провадження № 51-10601ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 липня 2025 року,

установив:

Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 30 червня 2025 року відмовив у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року у справі № 461/9899/13-к, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2013 року.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 14 липня 2025 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2025 року залишив без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржені судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що суди не взяли до уваги, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 10 квітня 2024 року частина перша статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) не містить заборони перегляду за нововиявленими обставинами ухвал слідчих суддів, що набрали законної сили. При цьому вказує, що оскаржуване судове рішення місцевого суду, який відмовив йому у задоволенні заяви про перегляд ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2013 року, суперечить обставинам викладених в зазначеному Рішенні КСУ та постанові Верховного Суду від 07 травня 2025 року (справа № 463/11488/20, провадження № 51-3142 км 21). Крім того, на думку ОСОБА_4 , висновок суду апеляційної інстанції суперечить висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 24 лютого 2025 року (справа № 991/7253/23, провадження № 51-7441 кмо 23). Разом з тим зазначає, що апеляційний суд у своєму рішенні не вказав на докази того, що подана ним заява не містила нововиявлених обставин, а також, що вказані в заяві обставини не могли вплинути на судове рішення, яке потрібно було переглянути. Наголошує, що оскаржувані ухвали постановлені з порушенням приписів статей 1, 9, 370, 372, 419, 459, 460, 462, 464 КПК.

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі ОСОБА_4 , та надані копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно зі статтею 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до положень статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Як видно з долучених до касаційної скарги оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_4 звернувся до місцевого суду із скаргою на бездіяльність прокурора Львівської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення згідно заяви від 01 серпня 2013 року.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ухвалою від 13 вересня 2013 року відмовив ОСОБА_4 у задоволенні вказаної скарги на бездіяльність прокурора Львівської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення згідно заяви від 1 серпня 2013 року.

23 січня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд зазначеної ухвали за нововиявленими обставинами. Свою заяву мотивував тим, що слідчий суддя в ухвалі невірно зазначив деякі обставини, які були викладені у скарзі. Зокрема про наявність ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 15 грудня 2017 року.

Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 13 лютого 2018 року заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2013 року залишив без задоволення.

Таке рішення місцевий суд обґрунтував тим, що у зазначених ОСОБА_4 в заяві підставах, відсутня ознака їх нововиявленості. Фактично заявник зазначав, що він не згоден з рішенням суду.

В подальшому, в провадження судді Галицького районного суду м. Львова надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд ухвали судді цього ж суду від 13 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами.

Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 30 червня 2025 року відмовив у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року у справі № 461/9899/13-к, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2013 року.

Приймаючи таке рішення суд керувався висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17, в якому зроблено висновок щодо застосування норм права, а саме, що положення частини першої статті 459 КПК слід розуміти як такі, що передбачають можливість перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції; положення частини другої статті 464 КПК про те, що "суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами", слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

При цьому, цей суд встановив, що в поданій заяві ОСОБА_4 ставить питання про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року у справі № 461/9899/13-к, якою не завершувався розгляд справи по суті та було залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2013 року.

Крім того, заява ОСОБА_4 не відповідала вимогам статті 462 КПК, оскільки у ній не було наведено жодних обставин, які згідно положенням статті 459 КПК відносилися б до нововиявлених та слугували б підставою для здійснення відповідного судового провадження в порядку, передбаченому Главою 34 КПК.

За результатами апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду, залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 , а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2025 року - без змін.

Разом з тим, Суд зауважує, що у рішенні Конституційного суду України від 10 квітня 2024 року, на яке посилається у скарзі ОСОБА_4 , не йдеться про те, що будь-яке рішення слідчого судді може бути переглянуте за нововиявленими обставинами.

Ухвала слідчого судді може бути переглянута слідчим суддею під час досудового розслідування за нововиявленими обставинами, зазначеними у частині другій статті 459 КПК, коли вона безпідставно обмежує конституційні права та свободи людини і її подальша чинність суперечитиме меті здійснення кримінального судочинства, а також якщо вона не втратила законної сили внаслідок спливу строку її дії або внаслідок її виконання та відсутні інші засоби правового захисту цих прав і свобод (апеляційне оскарження, періодичний перегляд, нове звернення, тощо) (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 лютого 2025 року у справі № 991/7553/23).

Крім того, об`єднана палата в указаному рішенні дійшла висновку, що положення частини другої статті 467 КПК чітко визначають, що рішення, які приймаються за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, оскаржуються в порядку, передбаченому для оскарження того рішення, перегляду якого вимагала зацікавлена особа.

Наразі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за його заявою про перегляд ухвали судді Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2018 року у справі № 461/9899/13-к, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2013 року. Також просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 липня 2025 року, якоюзалишено без змін оскаржену ухвалу місцевого суду, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

За результатами касаційного перегляду просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Суд звертає увагу, що місцевий суд за заявою ОСОБА_4 розглянув питання про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал слідчого судді та постановив своє рішення, яке ухвалою апеляційного суду переглянуто по суті та залишено без змін.

Згідно з положеннями статті 129 Конституції України забезпечується право на апеляційний перегляд справи та у виняткових випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Положення частини четвертої статті 424 КПК встановлюють, що ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

З огляду на викладене, суд доходить переконання, що ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на судові рішення, які відповідно до положень КПК, не підлягають оскарженню в суді касаційної інстанції.

Зазначене відповідає судовій практиці (ухвала Верховного Суду від 21 липня 2025 року (справа № 463/9415/24, провадження № 51-5429 км 24, ухвала Верховного Суду від 11 березня 2025 року справа 3 454/910/13-к, провадження № 51- 6703 км 18).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини визнає, що відмова у доступі до касаційного перегляду справи не порушує пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо національним законодавством визначені відповідні обмеження та вони є передбачуваними.

Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з пунктом 1 частиною другою статті 428 КПК.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 428, статтею 441 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 липня 2025 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3