МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6061/25

Провадження № 1-кс/210/1550/25

08 вересня 2025 року

Слідчий суддя Металургійного районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000827 від 06.09.2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номер обслуги кулеметного взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ), у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а саме:

- 12.06.2012 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ч.2 ст. 186, ст. 69, ч. 3 ст. 185, ст. 69, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. 10.06.2013 на підставі ст. 81, 407 КПК України звільнений умовно - достроково. Невідбутий строк 7 місяців 13 днів;

- 10.04.2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі з іспитовим строком на 2 роки;

- 08.11.2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі;

- 20.04.2017 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст .263, ч.1 ст.70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі. 19.04.2019 року на підставі ст.81 КК України звільнений умовно достроково, невідбутий строк 1 рік 4 місяці 8 днів;

- 11.01.2022 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.70, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. 26.12.2022 року відбув строк покарання;

- 07.03.2024 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 24.06.2024 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області звільнений умовно-достроково від відбування покарання, невідбута частина: 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців (8) вісім днів для подальшого проходження служби за контрактом,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2025 року до Металургійного районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000827 від 06.09.2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом під час загальної мобілізації, номер обслуги кулеметного взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ), який перебував в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», та згідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 вважається таким, що 09 вересня 2024 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин та не виконує обов`язки військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 35-38, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV та Військової присяги, вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 06.09.2025, близько о 08 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 переконавшись у відсутності поряд сторонніх осіб чи власника домоволодіння, проник на огороджену територію вищевказаного домоволодіння, де за допомогою металевого прута, шляхом віджиму відкрив віконну раму проникнувши до житлового будинку та маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що його дії носять таємний характер, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, впевнившись, що його ніхто не бачить, діючи таємно викрав майно, а саме: зарядний пристрій Nokia AC 11-E 5V чорного кольору, оверлок марки "Dragonfly" GN1-113D зеленого кольору, наручний годинник "Ракета" сріблястого кольору, мобільний телефон LG GS10 чорного кольору, ноутбук марки "SAMSUNG" модель: NP-RV410L серійний номер: ZW1M93FZA00249N чорного кольору з зарядним пристроєм, комп`ютерна миша марки "DataMAX" сірого кольору, сумка-чохол для ноутбуку сірого кольору, глюкометр VISIO синього кольору з коробкою до нього, які належать потерпілій ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ними на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Дата ратифікації 17.07.97 р., дата набуття чинності 11.09.97р.) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі Єлоєв проти України (Заява № 17283/02), рішення Європейського суду з прав людини від 6 листопада 2008 року, суд зазначив, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (справа Буткевічюс проти Литви (Butkevicius v. Lithuania), № 48297/99, п. 43, ECHR 2002-II).

06 вересня 2025 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів у кримінальному провадженні №0000827.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків, протоколом допиту потерпілої, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, а також іншими зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжних заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п 3.4.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, обставини викладені в клопотанні та матеріалах, наданих слідчим, доводять про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено законом покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Підозрюваний ОСОБА_4 не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність соціальних зв`язків, отже, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі може переховуватися від суду.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. А в контексті з тим, що 24.02.2022 російська федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, який триває до тепер, і на даний час, для громадян України існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд, приходить до висновку, що підозрюваний може здійснити вплив на недопитаних під присягою свідків та потерпілих.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, підозрюється у вчиненні злочину у період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його стійку злочину діяльність, разом з тим законних джерел доходу не має, тому зазначені обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інший злочин.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що прокурор довів у судовому засіданні недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам передбаченим п.п 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У свою чергу, такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначених ризиків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Розмір застав визначається у межах - щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

Враховуючи майновий стан ОСОБА_4 , а також беручі до уваги наявність вищевказаних ризиків, є об`єктивні підстави вважати, що для забезпечення підозрюваним покладених на нього обов`язків у разі внесення застави, необхідно визначити розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів, а саме двадцятьрозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Виходячи з вищевикладеного та на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000827 від 06.09.2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 05 листопада 2025 року включно.

Визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 60560,00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 на строк до 05 листопада 2025 року наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він проживає.

Роз`яснити ОСОБА_4 що відповідно до ч.ч. 8, 9 ст.182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали до 05 листопада 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 08 вересня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1