Провадження № 1-кс/643/3616/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника скарги ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2017, -

встановив:

25.06.2025 до слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій заявник просить зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 12.06.2025 в рамках кримінального провадження № 0000097 від 02.02.2017.

В обґрунтування скарги зазначила, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві,перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000097 від 02.02.2017 за ч. 1 ст. 192 КК України.

12.06.2025 ОСОБА_3 направлено до слідчого у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2017 клопотання про допит свідків. Вказане клопотання Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, отримано 16.06.2025.

Однак, постанова або відповідь на заявлене клопотання до ОСОБА_3 не надійшла, у зв`язку з чим заявник вважає, що клопотання на теперішній час не розглянуто.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 25.06.2025 скаргу прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, призначено дату судового засідання, витребувано матеріали кримінального провадження.

27.06.2025 витребувані матеріали кримінального провадження в трьох томах надійшли до суду зі супровідним листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, № 31464-25/15-02-2 від 26.06.2025 та були зареєстровані канцелярією суду за вх. № 33075 від 27.06.2025.

У судове засідання, призначене на 27.06.2025, заявник скарги не з`явилася. У зв`язку з неможливістю розгляду матеріалів скарги за відсутності заявника скарги, судове засідання було відкладено на 01.07.2025, про що повідомлено учасників.

Заявник скарги ОСОБА_3 в судовому засіданні 01.07.2025 підтримала вимоги скарги з підстав, у ній зазначених. Заявник скарги наголошувала на необхідності дослідження в залі суду матеріалів витребуваного кримінального провадження, що відповідно до норм кримінально-процесуального закону унеможливлено у зв`язку з наведеним нижче.

Так, спеціальний порядок доступу до інформації, створеної (одержаної) у ході досудового розслідування, тобто матеріалів досудового розслідування, врегульований статтями 221 та 290 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 221 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Положеннями статті 222 КПК України про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування визначено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, на стадії досудового розслідування саме прокурор або слідчий є тією особою, яка визначає обсяг відомостей, що становлять таємницю досудового розслідування, і приймає рішення про надання дозволу на розголошення відповідних відомостей, у тому числі на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

При цьому в ч. 1 ст. 36 та в ч. 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Системний аналіз зазначених норм свідчить, що вирішення питання щодо надання слідчим або прокурором відомостей досудового розслідування або відмова у наданні таких відомостей належить до їхніх дискреційних повноважень та саме вони визначають, які саме відомості та на якій саме стадії досудового розслідування підлягають розголошенню.

Встановлення такого запобіжника щодо доступу до матеріалів досудового розслідування здійснено з метою усунення небезпеки заподіяння шкоди як інтересам розслідування, так й інтересам учасників кримінального провадження. Адже, передчасне розголошення інформації про докази, їх зміст та сукупність, з одного боку створює ризик знищення або зміни других похідних доказів, які не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування, з іншого боку порушує принцип презумпції невинуватості та поваги до гідності особи.

Такий підхід суду відповідає прецедентній практиці ЄСПЛ. Так, у рішенні від 29.03.2016 у справі «Беда проти Швейцарії» (Bedat v. Switzerland) (Заява № 56925/08) ЄСПЛ підтвердив легітимну мету таємниці досудового розслідування та можливість застосування обмежувальних заходів щодо її розголошення. Суд наголосив, що надання особливого захисту таємниці кримінального слідства є правомірним з огляду на важливість питань, яких торкається кримінальне провадження, як для відправлення правосуддя, так і для права осіб, які перебувають під слідством, на те, щоб їх вважали невинуватими. Суд пояснив, що таємниця слідства спрямована, з одного боку, на захист інтересів кримінального провадження, бо існують ризики змови й небезпека того, що докази можуть бути підроблені чи знищені, та, з іншого боку, інтересів обвинуваченого, особливо з погляду презумпції невинуватості, а в більш загальному плані - його особистих стосунків та інтересів.

Суд наголошує, що кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язок надання інформації виключно про стан досудового розслідування. Лексичне значення слова «стан» можна визначити як сукупність певних змінюваних в часі ознак об`єкта (процесу) в певний момент часу. Отже, словосполучення «стан досудового розслідування» можна витлумачити як сукупність його ознак на момент звернення заявника з відповідним запитом. Такими ознаками можуть бути факт продовження досудового розслідування чи його зупинення або закриття, стадія досудового розслідування, зокрема, факт (не)повідомлення особам про підозру, відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК України тощо.

У всякому разі, зазначений обов`язок не передбачає надання матеріалів досудового розслідування, адже це становитиме порушення гарантій незалежності слідчого та прокурора, передбачених ст. 36, 40 КПК України, та вимог щодо недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування, передбачених ст. 222 КПК України.

Уповноважена особа Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, до суду 01.07.2025 не з`явилась, у супровідному листі до матеріалів кримінального провадження висловлено прохання провести розгляд скарги без виклику представників суб`єкта оскарження.

Неявка суб`єкта оскарження не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши заявника скарги, розглянувши матеріали скарги, дослідивши витребувані матеріали кримінального провадження, надавши оцінку доказам, встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків.

У провадженні слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000097 від 02.02.2017.

12.06.2025 ОСОБА_3 звернулася до слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, з клопотанням про допит свідків. Зазначене клопотання органом досудового розслідування отримано 16.06.2025, що підтверджується трекінгом відправлень АТ «Укрпошта» за № 475.

Слідчим суддею встановлено, що в третьому томі матеріалів кримінального провадження міститься постанова слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 23.06.2025 про відмову у задоволенні клопотання та скеровано на адресу ОСОБА_3 № 30827-25/15-02-2/27574-25/п від 23.06.2025.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Як вбачається з положень ч. 3 вказаної статті цього Кодексу, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Водночас у розпорядженні слідчого судді відсутні відомості та належні докази на їх підтвердження щодо того, чи засобами поштового зв`язку потерпілій ОСОБА_3 направлялася копія постанови або чи була така вручена їй особисто.

Нормою п. 13 ч. 1 ст. 56 КПК України серед прав потерпілого під час кримінального провадження визначено право одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно норми ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Нормами статті 23 КПК України врегламентовано, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що у матеріалах витребуваного кримінального провадження наявні докази розгляду клопотання ОСОБА_3 від 12.06.2025, однак відсутності докази про направлення постанови про відмову у задоволенні клопотання від 23.06.2025 разом із супровідним листом № 30827-25/15-02-2/27574-25/п від 23.06.2025, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою виконання його завдань та застосування належної правової процедури, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість заявлених у скарзі вимог в частині щодо належного вручення або направлення постанови заявнику.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 23, 26, 56, 110, 220, 243, 244, 284, 303 - 307, 376 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2017 - задоволити частково.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2017, повідомити ОСОБА_3 про розгляд клопотання, заявленого 12.06.2025, в порядку передбаченому ч. 2 ст. 220 КПК України.

Матеріали кримінального провадження № 0000097 від 02.02.2017 повернути до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали проголошено 02.07.2025 о 15:55.

Слідчий суддя ОСОБА_1