печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання,-

ВСТАНОВИВ:

До провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у не розгляді клопотання від 04.06.2025 за вих. №D88-ERDR-DSAU-ESIKS-DBR-VYH--01-11.

Мотивуючи подану скаргу, заявник вказує, що звернувся до уповноважених осіб Державного бюро розслідувань з клопотання в порядку ст. 220 КПК України, проте у визначений строк, сторона обвинувачення не повідомила його про результати розгляду такого клопотання.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином про причини неявки не повідомив.

У судове засідання представник Державного бюро розслідувань не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду повідомлений належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані суду. До суду надійшов лист заступника керівника відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 зі змісту якого вбачається, що клопотання ОСОБА_3 скеровано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши додані матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у нездійснені процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, що передбачено ст. 220 КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Водночас, при дослідженні скарги та доданих до неї документів, заявником не долучено доказів внесення відомостей до ЄРДР, що позбавляє можливості слідчого суддю пересвідчитись у існуванні кримінального провадження та як наслідок наявності права заявника ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій в порядку, визначеному ст.220 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З урахуванням того, що скаржник фактично порушує питання щодо вчинення слідчим процесуальних дій у межах кримінального провадження, відомості про яке не підтверджені внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а отже, така скарга відповідно до частини першої статті 303 КПК України не підлягає розгляду в порядку досудового провадження, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 24, 42, 36, 40, 46, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1