Номер провадження: 11-сс/813/1559/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 24.07.2025, якою в межах к/п № 0000023 від 07.04.2025 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Северинівка, Одеської обл., громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.09.2025, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській обл. ОСОБА_9 та було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.09.2025 відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ,ч. 3 ст. 369-2 КК України із визначенням застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- повідомлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, оскільки матеріали, які долучені до клопотання слідчого не підтверджують наявність кваліфікуючої ознаки ч. 3 ст. 369-2 КК України вимагання;

- підозрюваний ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я після безпосередньої участі у бойових діях, має місці соціальні зв`язки, одружений, має двох малолітніх дітей, місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не притягувався кримінальної відповідальності.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.07.2025 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_10 підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, направлений на одержання неправомірної вигоди, з метою особистого незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , одержав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб ТЦК та СП щодо зняття ОСОБА_12 з розшуку в структурі ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особи, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації та яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у зв`язку не оновленням (уточненням) облікових (персональних) даних, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційні підготовку та мобілізацію», поєднане з вимаганням такої вигоди, за наступних обставин:

У невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 04.04.2025, залучив до протиправної діяльності раніше знайомого йому громадянина ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , перебуваючи на станції технічного обслуговування легкових автомобілів за адресою: м. Одеса, проспект Князя Володимира Великого на робочому місці ОСОБА_12 висловив останньому вимогу надати йому неправомірну вигоду у розмірі 1 500 доларів США за здійснення ним впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб ТЦК та СП щодо зняття ОСОБА_12 з розшуку в структурі ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особи, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації та яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у зв`язку не оновленням (уточненням) облікових (персональних) даних, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційні підготовку та мобілізацію», пригрозивши, що у разі відмови надати неправомірну вигоду він здійснить заходи мобілізаційного характеру відносно ОСОБА_12 ;

- 15.04.2025, перебуваючи у м. Одеса, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , конспіруючи свою протиправну діяльність, під час телефонної розмови засобами мобільного зв`язку у месенджері «Whatsapp» повідомив ОСОБА_12 , що умови зняття його з розшуку змінились та висловив ОСОБА_12 вимогу надати йому неправомірної вигоди у розмірі 6 500 доларів США;

- 18.04.2025, о 19 год., діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу магазину «Таврія-В» за адресою: м. Одеса, вул. Марсельська, буд. 9, під час особистої зустрічі з ОСОБА_12 одержав від останнього, який діяв під контролем правоохоронних органів, для себе та ОСОБА_11 раніше обумовлену ним ( ОСОБА_8 ) частину неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в сумі 1 500 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на цю дату становить 61 950, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки, щодо зняття ОСОБА_12 з розшуку, як особи, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації та яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у зв`язку не оновленням (уточненням) облікових (персональних) даних, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційні підготовку та мобілізацію»;

- 26.05.2025, близько 14 год., діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , перебуваючи на паркувальному майданчику біля магазину «Varus» за адресою: м. Одеса, проспект Князя Володимира Великого, 112/1 поблизу автомобіля марки «Renault Kangoo» д.н.з НОМЕР_1 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_12 одержав від останнього, який діяв під контролем правоохоронних органів, для себе та ОСОБА_11 раніше обумовлену ним ( ОСОБА_8 ) другу частину неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на цю дату становить 207 500 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо зняття ОСОБА_12 з розшуку ІНФОРМАЦІЯ_3 , як особи, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації та яка порушує законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у зв`язку не оновленням (уточненням) облікових (персональних) даних, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційні підготовку та мобілізацію».

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується: протоколами допитів в якості свідка ОСОБА_12 від 07.04.2025, 18.04.2025, 21.04.2025, 13.05.2025, 26.05.2025; протоколами огляду мобільного телефону ОСОБА_12 від 07.04.2025, 21.04.2025, 13.05.2025 та 26.05.2025;протоколам обшуку автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_2 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 та іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя, прийшов до обґрунтованого висновку, що, що органом досудового розслідування дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Що стосується тверджень захисника з приводу того, що підозра є необґрунтованою, оскільки жодним із матеріалів, які долучені до клопотання слідчого не підтверджують наявність кваліфікуючої ознаки вимагання, колегія суддів зауважує, що для кваліфікації дій за ч. 3 ст. 369-2 КК як одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, визначальним є з`ясування наявності в діях винної особи однієї з таких ознак, як погроза вчиненням або невчиненням дій, які можуть завдати шкоди законним правам чи інтересам іншої особи, яка пропонує, обіцяє або надає їй неправомірну вигоду.

Також необхідним є з`ясування, наскільки ці погрози для іншої особи були реальними й такими, що дійсно могли завдати шкоди її законним правам чи інтересам, або створення винною особою таких умов, за яких інша особа вимушена була пропонувати, обіцяти чи надати їй неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам для себе або своїх законних інтересів.

Відтак, з огляду на виклад фактичних обставин, відповідно до яких « ОСОБА_8 , пригрозивши, що у разі відмови надати неправомірну вигоду він здійснить заходи мобілізаційного характеру відносно ОСОБА_12 » колегія суддів приходить до висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування підозра ОСОБА_8 є обґрунтованою.

Водночас, на стадії досудового розслідування перевірка обґрунтованості підозри здійснюється не в рамках оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а в контексті визначення вірогідності та достатності підстав можливої причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше досудове розслідування.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, апеляційний суд зауважує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається зі зміст оскаржуваної ухвали, слідчий суддя за результатами розгляду клопотання слідчого констатував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На підставі аналізу матеріалів судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що у вказаному кримінальному провадженні дійсно має місце ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду, який обумовлений тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, апеляційний суд вважає реальними ризик, передбачений п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваному відомі анкетні дані свідка у вказаному провадженні.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Апеляційний суд приймає до уваги аргументи захисника з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки та незадовільний стан здоров`я, однак зауважує, що зазначені обставини безумовно не спростовують існування зазначених вище ризиків.

Окрім того, в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» особи мають доступ до кваліфікованої медичної допомоги.

Що стосується визначеного слідчим суддею розміру альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Водночас, на підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у відповідному розмірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Апеляційний суд враховує фактичні обставини вчинення інкримінованого злочину, його корисливий мотив, підвищену суспільну небезпеку, наслідком імовірного вчинення якого стало б зменшення мобілізаційного ресурсу у період повномасштабного вторгнення рф, наявність ризиків, та погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що потреби досудового розслідування та суспільний інтересах на даному етапі провадженні виправдовують визначення застави, яка виходить за межі п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України.

У цьому контексті, апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При цьому, запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 на визначений строк, а питання доцільності подальшого застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою буде перевірена слідчим суддею через нетривалий час.

Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 24.07.2025, якою в межах к/п №0000023 від 07.04.2025 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.09.2025, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4