УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 Справа №607/8580/25 Провадження №1-кс/607/2430/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2025 прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, а саме вилученого 23.04.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 , мобільного телефону марки «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що в рамках даного кримінального провадження 23.04.2025 в період часу з 07 год. 33 хв. до 08 год. 55 хв. на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 , який постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024.

За таких обставин та посилаючись на положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, прокурор у клопотанні ставить питання про накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні та проведення ряду слідчих дій та експертиз.

Прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися, заяв та клопотань не подавали, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000500 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

23.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.04.2025 у справі №607/7330/25 старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 .

У клопотанні прокурора наведені відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку, що було вчинено вказане кримінальне правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання доказами: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024; листом заступника начальника загону з ОРД начальника ГОРВ НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_6 від 28.01.2025; протоколом за результатами проведення НС(Р)Д візуального спостереження за особою від 06.01.2025; протоколом за результатами проведення НС(Р)Д зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 20.01.2025; ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.04.2025; протоколом обшуку від 23.04.2025, іншими долученими до клопотання матеріалами.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 23.04.2025 вилучений під час проведеного 23.04.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , обшуку мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024, вирішено питання про місце його зберігання.

Слід зазначити, що на даному етапі слідчий суддя не вирішує питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних дійшов висновку, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У клопотанні прокурор просить накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 , який було вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Частиною другою цієї статті визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором (ч. 1 ст. 171 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Правилами ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони місять ознаки, зазначені у частині першій цієї статті.

Враховуючи, що вилучений 23.04.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 , належить до категорії майна, що має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, на такий слід накласти арешт.

Стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначений у клопотанні мобільний телефон є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені арешту на нього з метою забезпечення збереження речового доказу до з`ясування всіх обставин кримінального провадження, проведення слідчих дій та експертних досліджень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п.67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п.44 справи «Камензинд проти Швейцарії»).

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що вилучений під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження щодо вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

Накладення арешту на таке майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням такого права. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, однак такий захід є тимчасовим. Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено. Отже, накладення арешту на вилучений під час обшуку мобільний телефон, відповідає критерію розумності та співрозмірності обмеження права власності та завдань кримінального провадження, з огляду на те, що таке майно може бути використане як доказ для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000500 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 23.04.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування ним.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8