Справа № 203/4747/25
Провадження № 1-кс/0203/2845/2025
УХВАЛА

10 липня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001887 від 08.07.2025 року,

встановив:

09.07.2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра звернувся старший слідчий СВ ВП №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_2 з клопотанням, погодженим прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001887 від 08.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 342 КК України, в якому слідчий просить суд:

- з метою збереження речових доказів накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування на вилучені 08.07.2025 року речові докази, а саме: автомобіль марки Ford F150, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.07.2025 року, судову справу №203/4747/25, провадження №1-кс/0203/2845/2025, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 10.07.2025 року.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку про необхідність повернення його прокурору для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з частиною 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями статті 171 КПК України встановлені вимоги до змісту та порядку подання клопотання про арешт майна слідчому судді.

Відповідно до частини 2 статті 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 7 статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з частиною 1 статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 статті 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Аналіз викладених вище норм КПК України вказує, що статус тимчасово вилученого майна набуває усе майно, вилучене під час обшуку, огляду, незалежно від того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання, оскільки фактично відбувається обмеження права особи щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися усім майном, яке вилучається. Крім того, задля запобігання непомірного втручання у право власності особи законодавцем передбачено строк, протягом якого слідчий чи прокурор має звернутися із клопотанням про застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відносно тимчасово вилученого майна, інакше таке майно негайно повертається особі, в якої воно вилучалося.

Відповідно до частини 3 статті 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Судом встановлено, що майно, на яке слідчий просить суд накласти арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідно до постанови слідчого від 09.07.2025 року.

Так, відповідно до протоколу огляду ділянки місцевості від 08.07.2025 року, слідчим був проведений огляд ділянки місцевості за адресою: м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 63, 08.07.2025 року, відповідно до ст. ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, у присутності понятих. Під час огляду було виявлено та вилучено автомобіль Ford F150, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Тобто огляд 08.07.2025 року було проведено слідчим не на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України (ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи).

Проте на виконання вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України слідчий не долучив до клопотання документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, не вказав конкретні факти і не долучив докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, третіми особами таким майном, а саме: щодо транспортного засобу автомобіля, марки Ford F150, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає належному оформленню, бо не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, що обумовлює процесуальну необхідність його повернення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, прокурору для усунення недоліків у строк 72 години з моменту отримання копії ухвали суду.

Керуючись статтями 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ухвалиВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001887 від 08.07.2025 року повернути прокурору для усунення недоліків у строк 72 (сімдесят дві години) з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту поставлення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1