УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туніської Республіки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, в рамках кримінального провадження № 0002855 від 22.07.2021, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділенням відділу поліції №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002855 від 22.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_4 , що позбавило сторону обвинувачення можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 01.09.2022 у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ст.ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Крім того, повідомлення про підозру надіслано на адресу Консульства Туніської Республіки за адресою: м. Київ, вул. Нечуя-Левицького, 38-А, за місцем реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та на електронну пошту підозрюваного ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до аналітичного профілю, складеного сектором кримінального аналізу ВКП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, встановлено, що згідно бази «Аркан» ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) 01.03.2022 о 13:23 годині виїхав з території України через пункт перетину Шегині на автомобілі «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , та більше на територію України не заїжджав.

У зв`язку з ухилення від органу досудового розслідування 02.09.2022 ОСОБА_4 оголошено в розшук та досудове розслідування кримінального провадження зупинене.

27.10.2022 досудове розслідування відновлене для проведення необхідних слідчих дій.

27.10.2022 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_11 винесено ухвалу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 та досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене.

14.03.2023 досудове розслідування відновлене для проведення необхідних слідчих дій та винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

15.03.2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_12 винесено ухвалу про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене.

Крім того, відомості щодо розшуку ОСОБА_4 внесені до обліків Генерального секретаріату Інтерполу.

У подальшому з Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України надійшла інформація, що на території Федеративної Республіки Німеччина затримано громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.04.2025 отримано інформацію про те, що на адресу відділу міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції у м. Києві з Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України надійшло повідомлення компетентних правоохоронних органів Федеративної Республіки Німеччини щодо прийняття рішення про видачу (екстрадицію) правоохоронним органам України громадянина Тунісу ОСОБА_4 , який розшукується Шевченківським УП ГУНІ у м. Києві.

Офісом Генерального прокурора дано доручення щодо проведення процедури видачі (екстрадиції) ОСОБА_4 з Федеративної Республіки Німеччина до України від 11.04.2025 № 19/1/2-26663-24.

Фактична передача ОСОБА_4 представникам органу, який здійснює розшук вказаної особи було здійснено 12.05.2025 на українсько-польському кордоні в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець» («Корчова») Львівської області.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 3000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку органу досудового розслідування відносно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не призведуть до нормальної процесуальної поведінки та можуть перешкодити розслідуванню кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання за вищевказаними підставами та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або зменшити розмір застави.

Підозрюваний у судовому засідання з допомогою перекладача підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Слідчим відділенням відділу поліції №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002855 від 22.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_4 , що позбавило сторону обвинувачення можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 01.09.2022 у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ст.ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Крім того, повідомлення про підозру надіслано на адресу Консульства Туніської Республіки за адресою: м. Київ, вул. Нечуя-Левицького, 38-А, за місцем реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та на електронну пошту підозрюваного ІНФОРМАЦІЯ_2

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності, а саме: протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_13 ; протоколами допитів свідків; речовими доказами; протоколами огляду; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 ; іншими матеріалами у сукупності.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження обставини, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 01.09.2022, вчинив зазначені кримінальні правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні органу досудового розслідування є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Так, наявність ризику переховуватися від органів досудового слідства та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, відтак усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення та невідворотність покарання за його вчинення, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Суд бере до уваги, що після проведення обшуку 23.02.2022 за місцем встановлено на той час проживання ОСОБА_4 , останній 01.03.2022 виїхав з території України та знаючи про обставини та підстави проведення у нього обшуку, до органу досудового розслідування більше не звертався, так само як і не вживав будь-яких заходів щодо повернення викрадених грошових коштів потерпілій стороні. Крім того, на наявність заявлених ризиків також вказує і характер вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а саме тривалість і зухвалість його вчинення, що характеризує стійкість сформованих злочинних намірів останнього, тобто останній вчиняв кримінальні правопорушення, які йому інкримінують до того часу, доки не був викритий потерпілою стороною.

Також, слід врахувати і те, що підозрюваний ОСОБА_4 є громадянином Туніської Республіки та у разі не обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, останній зможе знову перетнути державний кордон України, що ніяким чином не забезпечить належне виконання покладених на нього обов`язків, та відповідно буде переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до частина 4 статті 95 КПК України.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Так, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, ОСОБА_4 знатиме зміст наданих ними свідчень на стадії досудового розслідування.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони ОСОБА_4 з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи в умовах не пов`язаних з позбавленням волі, може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення у сфері незаконного втручання в роботу автоматизованих систем, оскільки матиме вільний доступ до комп`ютерної техніки та мережі «Інтернет». Крім того, органу досудового розслідування не відомо, чим ще міг займатись ОСОБА_4 в період того, як був оголошений в міжнародний розшук.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя вважає, що обставина, яка виправдовує тримання особи під вартою, належить введений в країні з 24.02.2022 воєнний стан в зв`язку із військовою агресією рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

У зв`язку з наведеним, клопотання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, наявність яких встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого (підозрюваного) на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи тяжкість злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваного та його майновий стан, обставини вчинення злочинів, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави у 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Даний розмір застави слідчий суддя вважає достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 13 год. 30 хв. 12.05.2025, тобто до 10 липня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у межах 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: UA1012089, отримувач - ТУ ДСАУ в м. Києві, код ЄДРПОУ - 26268059, банк отримувача - Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО - 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по батькові підозрюваного.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися із міста Жовті Води Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4) здати на зберігання свій закордонний паспорт громадянина Туніської Республіки.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, а також строк дії ухвали визначити по 10 липня 2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який призначений старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0002855 від 22.07.2021.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1