Справа № 127/2159/24
Провадження № 1-кп/127/45/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_5 ,

зі сторони захисту захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 (in absentia) в порядку спеціального судового провадження, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 30 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , будучи громадянином України, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_8 , а також інші невстановлені на цей час представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс РФ на територію України.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, РФ та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН;

№ 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала

в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є РФ.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і РФ.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та РФ уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та федеральним законом РФ від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, РФ зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та РФ про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований РФ 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

З метою зміни меж території та державного кордону України під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та ЗС РФ, 7 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі - «днр»), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України - терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі - «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та ЗС РФ.

Основними завданнями учасників указаних терористичних організацій є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення терористичних актів - здійснення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, загрозу заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, «днр» і «лнр» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

Визнання Верховною Радою України «днр» і «лнр» терористичними організаціями, як і численні злочини вчинені їх представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1596-VII, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного РФ міжнародного тероризму», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1597-VII, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14 січня 2015 року № 106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії РФ та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII.

Отже, Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «днр» і «лнр» до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників терористичної організації.

Керівники терористичних організацій «днр» і «лнр» за сприяння та координації представників влади РФ провели фіктивні референдуми про відокремлення Донецької і Луганської областей від України та проголошення їх незалежними «державами».

У подальшому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях Донецької області, громадянами РФ та світовою спільнотою, 19 лютого 2022 року керівником терористичної організації «днр» оголошено загальну мобілізацію на окупованій території Донецької області, а 21 лютого 2022 року РФ визнано «днр» та «лнр» незалежними державами.

22 лютого 2022 року президент РФ направив до ради федерації звернення про використання збройних сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року приблизно о 5 годині президент РФ оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому збройні сили РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Аналогічні дії були вчинені підрозділами терористичної організації «ДНР», які увійшли у склад збройних сил РФ.

24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дію якого неодноразово та безперервно продовжено подальшими Указами Президента України, які затверджено Верховною Радою України, та який діє на даний час.

В цей час громадянин України ОСОБА_7 після повномасштабного вторгнення РФ на територію України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно в інтересах РФ та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у невстановлений час але не пізніше 15.07.2022, увійшов до складу агентурно-інформаторської мережі на території Донецької області, яка здійснює збір інформації розвідувального характеру, з метою подальшої передачі її представникам країни-агресора для проведення розвідувально-підривної діяльності проти України.

При цьому, ОСОБА_7 , постійно проживаючи на даний час на тимчасово окупованій території України, підтримуючи дружні та довірчі зв`язки із мешканцями Донецької області, які проживають в районі проведення бойових дій, залучив вказаних осіб до збору та передачі інформації розвідувального характеру щодо переміщення, руху та точного розташування підрозділів Збройних сил України та інших підрозділів Сил оборони України розміщених на даному напрямку фронту, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості, які в подальшому передавав представникам спецслужб та збройних сил РФ для коригування та наведення артилерійського вогню, ракетних ударів та іншого вогневого ураження.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 у мобільному додатку «Telegram», використовуючи аккаунт « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (Telegram id НОМЕР_6) під час спілкування з ОСОБА_10 (Telegram id НОМЕР_2 , абонентський номер НОМЕР_3 ), усвідомлюючи протиправність своїх дій, надавав останньому інформацію розвідувального характеру стосовно розміщення позицій ЗСУ та підрозділів Сил оборони України.

Так, 15.07.2022 о 07 год. 52 хв., ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_10 щодо співпраці, 18.07.2022 о 07 год. 09 хв., ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_10 знімки екрану мобільного телефону додатку «карти Google» із місцевістю на якій позначено координати розміщення техніки ЗСУ, повідомлення щодо місця розташування та видів техніки і особового складу ЗСУ, 19.07.2022 о 20 год. 54 хв., ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_10 повідомлення з чіткими координатами дислокації особового складу та техніки ЗСУ в м. Краматорськ, 25.07.2022 о 11 год. 14 хв., ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_10 знімки екрану мобільного телефону додатку «карти Google» із місцевістю на якій позначено координати розміщення Житлово-будівельного кооперативу «Космос-29», повідомлення про необхідність нанесення ураження, 25.07.2022 з 11 год. 15 хв до 11.18 хв ОСОБА_7 здійснював листування з ОСОБА_10 щодо необхідності здійснення розвідувальних та координаційних дій з території, якою цікавився ОСОБА_10 з метою здійснення вогневого ураження сил оборони України.

На виконання свого злочинного умислу та відповідно до попередньої домовленості, після передачі ОСОБА_7 вищевказаної інформації ОСОБА_10 , останній передавав її невстановленим на даний час слідством особам з числа представників спецслужб та збройних сил РФ для коригування та наведення артилерійського вогню, ракетних ударів та іншого вогневого ураження для коригування та нанесення вогневого ураження підрозділів ЗС України та Сил оброни України.

Досудове провадження та судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_7 , який показань суду не надав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду не надходило.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 «Шомоді проти Італії», проведення заочного розгляду кримінального провадження відповідатиме принципам, закріпленим у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (право на справедливий суд), тільки в тому випадку, якщо з боку державних органів будуть вжиті заходи забезпечення ретельної перевірки «з метою встановлення поза обґрунтованим сумнівом того, чи дійсно особа беззастережно відмовилася від свого права виступати в суді».

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був повідомлений про судовий розгляд. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд «in absentia» допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді («Пелладоах проти Нідерландів»; «Пуатрімоль проти Франції»).

Положенням ст. 297-1 КПК України передбачена можливість здійснення спеціального досудового розслідування, в тому числі і щодо злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України у якому обвинувачується ОСОБА_7 .

В рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 28.04.2023 року повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, шляхом опублікування в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, однак обвинувачений ОСОБА_7 до слідчого не з`явився.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_11 , який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області, якому і було вручено повідомлення про підозру, про що свідчить розписка наявна в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, судом враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 , постановою слідчого від 30.05.2023 оголошений у розшук.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2023 року, надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в порядку глави 24-1 КПК України, у зв`язку із тим, що останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховувався від органів слідства на тимчасово окупованій території України.

Вказана інформація була в подальшому опублікована в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в газеті «Урядовий кур`єр».

Таким чином, факти систематичних викликів та повідомлень обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність явки до органів досудового розслідування повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження.

В подальшому, після надходження кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України до суду, судом було вжито всіх заходів для інформування обвинуваченого про розгляд кримінального провадження відносно нього, шляхом розміщення повідомлень, як на офіційному веб-сайті Вінницького міського суду Вінницької області, так і шляхом опублікування відповідної інформації у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2025 року було задоволено клопотання прокурора та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Обвинувачений викликався до суду на 29.05.2025 року.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права стати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, та так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від правосуддя суд оцінює, як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_6 , який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області.

У ході судового провадження захисник ОСОБА_6 просив суд закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у зв`язку із не доведенням винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому правопорушенні.

З досліджених доказів, що надані прокурором під час судового провадження, вбачається наступне.

Відповідно до постанови від 30.05.2023 року з матеріалів кримінального провадження № 0000131 виділені матеріали стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України в окреме провадження.

Відомості про вказане кримінальне провадження були внесені 30.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 на законних підставах.

Відповідно до інформації, наданої начальником підрозділу УСБУ у Вінницькій області від 02.08.2022 року, ОСОБА_10 є споживачем розвідувальних даних, які спрямовує до ГШ ЗС РФ для нанесення артилерійських та ракетно-бомбових ударів по позиціям ЗСУ. При цьому встановлено, що ОСОБА_10 проходив службу в МВС України, однак під час окупації АР Крим перейшов на службу до окупантів.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.08.2022 року було надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_10 , шляхом зняття інформації з електронних комунікаційних мереж за абонентським номером НОМЕР_3 , яким користується фігурант. Зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме облікових записів месенджерів «Viber», «WhatsApp», «Telegram» (id-tg ), що зареєстровані за абонентським номером НОМЕР_3 , яким користується фігурант.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16.01.2024 року надано дозвіл на використання у цьому кримінальному провадженні результатів негласних слідчих (розшукових) дій, проведених у ході розслідування кримінального провадження 0000131 від 19.09.2022 року, а саме:

клопотання на проведення НСРД № 53/6/32-177т від 02.08.2022;

ухвала слідчого судді Вінницького апеляційного суду № 0-1605т від 03.08.2022;

доручення слідчого № 53/6/32-187т від 04.08.2022;

протокол із додатками № 53/2/63-1130т від 05.08.2022;

протокол із додатками № 53/2/63-1533г від 19.09.2022;

DVD-R № 97/311т від 19.08.2022.

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 05.08.2022 року вбачається, що за результатами зняття інформації з електронних інформаційних систем за абонентським номером НОМЕР_3 , за яким зареєстрований інтернет мессенджер «Телеграм» отримано контактну книгу ОСОБА_10 , в якій наявний перелік збережених мобільних ідентифікаторів-контактів, із зазначенням абонентського номеру м.т. (Phone), найменування контакту підписаного ОСОБА_10 (First, Last Name), ідентифікаційного номеру Телеграм (Telegram ID) абонента, імені користувача (Telegram Username).

Виявлено інтерактивний чат ОСОБА_10 із контактом, підписаним як « ОСОБА_12 » (номер скритий, Telegram id ), в якому наявні особисте листування між абонентами, фотоматеріали.

Із протоколу огляду від 31 січня 2023 року вбачається, що співробітником УСБУ в Вінницькій області проведено огляд відомостей, розміщених у Інтернет-мережі з метою ідентифікації користувача програмного забезпечення миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » («id» НОМЕР_6), та/або мобільних ідентифікаторів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який здійснює збір та обмін інформацією щодо розташування військових підрозділів та техніки Збройних сил України на території Донецької та Луганської областей.

Так, згідно вказаним протоколом особою, яка використовує програмне забезпечення миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » («id» НОМЕР_6), є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Краматорськ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 , навчався з 1991 по 2001 роки у Краматорській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 6, поштова скринька ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Із протоколу огляду від 31 січня 2023 року вбачається, що співробітником УСБУ в Вінницькій області проведено огляд інтернет сторінки центру «Миротворець», у якому міститься інформація відносно громадянина України - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадження № 0000131 від 02.08.2022 року, 15.07.2022 о 07 год. 52 хв. та додатку до нього, ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_10 повідомлення наступного змісту: «Просто наградной отдел ревностно к этому относится», «И еще, краткое описание заслуг для наградного, ну там оказал содействие в уничтожении и т.д или передавал информацию о томто».

18.07.2022 о 07 год. 09 хв., ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_10 знімки екрану мобільного телефону додатку «карти Google» із місцевістю на якій позначено координати розміщення техніки ЗСУ, повідомлення наступного змісту: «Основное место размещения техники. В центре небольшое озерцо. В лесу - техника попрятана: глады, бтры, танки», «Эта позиция так же относится к этой группировке», «Так же, сюда, на эту позицию на Городещине и на утятники так же прибыло много пополнения.», «Информация по этим трудовым лагерям и по утятникам висит больльше месяца. Вчера добавили позицию на Городещине . Она входит в эту группировку», «Их несколько там палаточных лагерей. Надо беспилотником смотреть, чтобы точно знать.», «3-это танки, БТР, грады», «2-овраг разделяет лес на попалам из за ручейков с одной сторони на другую техника не пройдет», «Это что бы и у тебя было».

19.07.2022 о 20 год. 54 хв., ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_10 повідомлення наступного змісту: «48.720162,37.524896 Школа №23, Краматорск в 17 часов 19 июля прибыл лс и арт. техника 40 ед. занята вся территория школы, лс в зеленой форме, шеврон «адамова голова на фоне британского флага с надписью черная сотня», говор западно-украинский нужна информация по ней, актуально или нет? ».

25.07.2022 о 11 год. 14 хв., ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_10 знімки екрану мобільного телефону додатку «карти Google» із місцевістю на якій позначено координати розміщення Житлово-будівельного кооперативу «Космос-29», повідомлення наступного змісту: «Туда уже месяц назад прилетало».

25.07.2022 о 11 год. 15 хв., ОСОБА_10 надіслав ОСОБА_7 повідомлення наступного змісту: «Принял», «А сейчас не понятно, что там? ».

25.07.2022 о 11 год. 15 хв., ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_10 повідомлення наступного змісту: «Там територия вся закрыта. Хрен зайдешь».

25.07.2022 о 11 год. 17 хв., ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_10 повідомлення наступного змісту: «И в дневное время работать нельзя. Мирняка очень много».

25.07.2022 о 11 год. 18 хв., ОСОБА_10 надіслав ОСОБА_7 повідомлення наступного змісту: «Принял».

Відповідно до відповіді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області управління державної реєстрації від 07.02.2024 року № 773-8.2-38, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що наявний актовий запис про народження № 1816, складений 17.08.1984 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області.

Наведені докази у справі, свідчать, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною.

ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 2 ст. 111 КК України, що передбачає відповідальність за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Наведені докази у справі, свідчать, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною.

Перш за все суд зазначає, що з формулювання обвинувачення ОСОБА_7 суд виключає всі безпосередні тексти повідомлень, оскільки формулювання обвинувачення має містити дату, час, місце вчинення кримінального правопорушення, дані про мотив, мету, вчинене діяння та спосіб його вчинення, опис наслідків кримінального правопорушення. Формулювання обвинувачення не має містити недоречної натуралізації та деталізації, прямої мови, лайливих слів, символів тощо, не має викладатись іноземною мовою.

ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 2 ст. 111 КК України, що передбачає відповідальність за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану

З вказаного обвинувачення вбачається, що сторона обвинувачення мала довести такі обов`язкові складові злочину, як 1) вчинення умисних дій на шкоду на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України; 2) вчинення вказаного спеціальним суб`єктом - громадянином України та 3) вчинення вказаних дій в умовах воєнного стану.

Аналізуючи доведення вказаних складових, суд приймає до уваги беззаперечний факт того, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Вказаним беззаперечно підтверджено, що починаючи з 24.02.2022 року на всій території України, до якої безумовно входять Луганська і Донецька області України, введено воєнний стан зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Вказаним документом беззаперечно визначено і факт того, що ворогом - державою-агресором є РФ.

Таким чином зазначеним підтверджено факт того, що подія кримінального правопорушення відбулась в умовах введеного воєнного стану, тобто обов`язкова складова зазначеної вище диспозиції ст. 111 КК України.

З отриманого на підставі ухвали суду доступу до листування у додатку Telegram вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово, починаючи з 15.07.2022 по 25.07.2022 відправляв ОСОБА_10 в додатку «Telegram» інформацію, фотографії та координати щодо місця розташування та кількості техніки, особового складу ЗСУ. Зміст вказаного листування, що детально наведений вище при викладені даних протоколу огляду мовою оригіналу, беззаперечно підтверджує факт того, що представник іноземної держави та іноземної організації за допомогою вказаних повідомлень отримував допомогу у проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, а саме чіткі координати розташування особового складу, засобів ураження та військової техніки Збройних Сил України. Отримання вказаної допомоги та інформації є результатом дій ОСОБА_7 , який вказану допомогу надавав шляхом направлення інформації про запитувані цілі у формі повідомлень текстового формату, скринів з програми, що дозволяє ідентифікацію на місці об`єктів, надсилання прямих координат. Вказане листування за змістом виключає будь-яку іншу мету, ніж допомога представнику держави-агресора, оскільки містить прямі завдання, живий діалог між співрозмовниками, уточнення деталей, способів передачі інформації, змісту інформації, яка затребувана. Зміст переданої інформації також є однозначним, вказана інформація розкриває конкретний умисел особи, що її передає - надання допомоги в ураженні засобів сил оборони України, що беззаперечно є діяльністю проти України. Допомога ворогу в умовах воєнного стану, надання представнику іноземної держави, яка є державою-агресором та розпочала війну проти України є дією на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, оскільки сама суть воєнної агресії РФ полягає у посяганні на суверенітет, недоторканість та цілісність України, її обороноздатності та безпеці.

Факт того, що ОСОБА_7 вчинив вказане, будучи громадянином України підтверджується дослідженими документами, а саме відповіддю начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області управління державної реєстрації від 07.02.2024 року № 773-8.2-38, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що наявний актовий запис про народження № 1816, складений 17.08.1984 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи усі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю знайшла своє підтвердження у ході судового провадження та підтверджується дослідженими у ході судового провадження доказами, які є належними, допустимими та такими, що узгоджуються між собою.

На підставі вказаного, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_7 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до відповіді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області управління державної реєстрації від 07.02.2024 року № 773-8.2-38, наявний актовий запис № 632 про розірвання шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , складений 19.08.2005 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області.

З вимоги про судимість від 01.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_7 раніше не судимий.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України з використанням умов воєнного стану, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав, ОСОБА_7 належить 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2023 року накладено арешт на майно, що перебуває у власності ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном, однак без позбавлення права його використання.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи вказане та вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, суд дійшов висновку, що арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2023 року на 1/3 частки квартири, що належить на праві власності ОСОБА_7 , скасуванню не підлягає.

Під час досудового розслідування ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, а також його було оголошено в розшук на підставі ст. 281 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід слід залишити без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду.

При цьому, строк відбування основного покарання обвинуваченому необхідно рахувати з моменту його затримання для приведення вироку до виконання, строк додаткового покарання - з моменту відбуття основного покарання, а строк відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього належного йому на праві власності майна - з дня набрання вироком суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 368, 369, 370, 371, 374, 615 КПК України, ст. 65-67, 70, 111 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 111 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності ОСОБА_7 майна в дохід держави Україна.

Початок строку відбування основного покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

1/3 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 - конфіскувати.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані на підставі ст. 193 КПК України продовжити, а саме:

Оголосити в міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_7 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання оголошеної у міжнародний розшук особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Зобов`язати посадову особу органу уповноваженого на затримання особи, після затримання обвинуваченого ОСОБА_7 і не пізніш як через 48 (сорок вісім) годин з часу доставки до місця кримінального провадження у справі доставити ОСОБА_7 до Апеляційного суду Вінницької області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку прокурору - негайно.

Копію вироку, яка підлягає врученню ОСОБА_7 вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя:

Судді: