Центральний районий суд м. Миколаєва
справа № 472/1096/19
У Х В А Л А

25 серпня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 09.01.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2013 року народження, працюючого головним фахівцем відділу технічного забезпечення управління ресурсного зебезпечення ГУ ДСНС України у Миколаївській області, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 займаючи посаду начальника Веселинівського районного сектору ТУ ДСНС України в Миколаївській області, будучи службовою особою правоохоронного органу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення за рахунок ОСОБА_6 21.12.2018 року під час зустрічі з ним в своєму службовому кабінеті розташованому в будівлі Веселинівського районного сектору ГУ ДСНС у Миколаївській області по вул. Будівельників, 24, смт. Веселинове, Миколаївська область, висловив прохання ОСОБА_6 перераховувати йому грошові кошти в сумі 5000 гривень щомісячно за сприяння ОСОБА_3 в отриманні підприємством дозволу на введення об`єкту в експлуатацію, а також сприянні шляхом використання свого службового становища, у не притягнені підприємства до передбаченої законом відповідальності у подальшому, під час здійснення підприємством господарської діяльності, до отримання вищевказаного дозволу.

Крім того, на виконання вищевказаної домовленості 10.02.2019 року близько 12 год. 00 хв., а також 05.03.2019 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 перераховано за реквізитами банківської картки, наданих ОСОБА_3 по 5000 гривень відповідно, в якості предмета неправомірної вигоди за сприяння в отриманні відповідного дозволу на введення об`єкту ТОВ «Ампела» в експлуатацію, а також сприянні ОСОБА_3 шляхом використання свого службового становища, у не притягнені до передбаченої законом відповідальності у подальшому, під час здійснення підприємством господарської діяльності, до отримання вищевказаного дозволу.

Внаслідок вказаних противоправних дій, ОСОБА_3 висловив прохання та одержав неправомірну вигоду на загальну суму 10 000 грн.

Дії, обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 368 КК України, тобто прохання надати неправомірну вигоду та одержання, службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища.

15.08.2025 року до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку зі спливом строків притягнення до відповідальності. В обґрунтування поданого клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України. Частиною першою ст. 368 КК України передбачено, що прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища - карається штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

З огляду на ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, що наразі інкримінується ОСОБА_3 , підпадає під класифікацію нетяжкого злочину, відтак є підстави стверджувати, що строки притягнення до кримінальної відповідальності спливли 05.03.2024 року.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: 1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_3 винним себе у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнавав та не визнає, водночас з метою процесуальної економії вважає за необхідне заявити клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності.

За вказаних обставин існують підстави для застосування наведених норм у цьому кримінальному провадженні.

В судовому засіданні захисник подане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання свого захисника не заперечував. Наслідки закриття кримінального провадження та про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, тобто з нереабілітуючих підстав, обвинуваченому зрозумілі.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності не заперечувала.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що подане клопотання захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, санкція статті якого (на момент вчинення злочину) передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк від трьох до шести місяців, або позбавлення волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

З моменту вчинення кримінального правопорушення - 05.03.2019 року, минуло більше п`яти років.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків, згідно ч. 2 ст. 49 КК України.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

Додатково, слід зазначити, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.

Передбачений ст. 49 КК України, інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 26 березня 2020 року (судова справа №730/67/16).

Цивільний позов по справі не заявлено.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України). Оскільки ст. 126 КПК України, визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС прийшов до висновку, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду зробила висновок, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що витрати на провадження експертиз необхідно віднести на рахунок держави.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення по кримінальному провадженню підлягають скасуванню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого підлягає скасуванню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284-288, 369-372, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000004 від 09.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України - закрити.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 на підставі Ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.03.2019 року (справа № 487/1733/19, провадження № 1-кс/487/1929/19) у вигляді застави в сумі 80 розмірів прожиткових мінімумів, що становить 153680 грн. - скасувати.

Документально підтверджені витрати на провадження експертиз: - експертизи матеріалів і засобів відео-звукозапису № 66 від 29.09.2019 року в сумі 6437,41 грн. (шість тисяч чотириста тридцять сім гривень сорок одна копійка); - інженерно - технічної експертизи № 41 від 27.06.2019 року в сумі 6280,40 грн. (шість тисяч двісті вісімдесят гривень сорок копійок) - віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2019 року (справа № 487/1733/19, провадження № 1-кс/487/1911/19) на майно вилучене 05.03.2019 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 , а саме: - грошові кошти в сумі 771 дол. США, 90 евро та 24000 грн.; - ноутбук торгової марки «ХР» (HP), модель «g6-2134sr», серійний номер 5CD224404W із зарядним пристроєм»; - мобільний телефон «Huawei» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ); - пластикові картки AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2019 року (справа № 487/1733/19, провадження № 1-кс/487/1934/19) на автомобіль КІА Sportage, д.н. НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2019 року (справа № 487/1733/19, провадження № 1-кс/487/1933/19) на майно вилучене 05.03.2019 року в ході обшуку автомобіля КІА Sportage, д.н. НОМЕР_6 , а саме: - мобільний телефон «Huawei» чорного кольору (ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ) з номером НОМЕР_10 ; - мобільний телефон «Nokia» чорного кольору (ІМЕІ 1: НОМЕР_11 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 ) з номером НОМЕР_13 ; - банківську картку AT КБ «Приват банк» іменна ОСОБА_7 № НОМЕР_14 ; - банківську картку AT КБ «Приват банк» НОМЕР_15 ; - свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_16 від 30.01.2019 на авто КІА Sportage, д.н. НОМЕР_6 ; - 4 ключі та брелок; флеш - накопичувач Verbatim 2gb; - 2 блокноти коричневого кольору (1 з написом УКР БУД, 2 з написом Koblevo); - документи ТОВ «Ампела» на 20 аркушах; - документи підприємств на 48 арк.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2019 року (справа № 487/1733/19, провадження № 1-кс/487/1931/19) на майно вилучене в ході обшуку у житлі ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4 , а саме: - банківську картку AT КБ «Приват банк» N° НОМЕР_17 ; - флеш-накопичувач Mini SD серії RP SS064B; - Sini-картку з серійним № НОМЕР_18 .

Речові докази по справі: - аркуш паперу з номером картки АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_19 ; - 2 чеки щодо перерахування грошових коштів від 10.02.2019 року та 05.03.2019 року; - документи ТОВ «Ампела» на 20 аркушах; - документи підприємств на 48 арк. - зберігати в матеріалах кримінального провадження; - грошові кошти в сумі 771 дол. США, 90 евро та 24000 грн.; - ноутбук торгової марки «ХР» (HP), модель «g6-2134sr», серійний номер 5CD224404W із зарядним пристроєм»; - мобільний телефон «Huawei» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ); - пластикові картки AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 ; - мобільний телефон «Huawei» чорного кольору (ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ) з номером НОМЕР_10 ; - мобільний телефон «Nokia» чорного кольору (ІМЕІ 1: НОМЕР_11 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 ) з номером НОМЕР_13 ; - банківську картку AT КБ «Приват банк» іменна ОСОБА_7 № НОМЕР_14 ; - банківську картку AT КБ «Приват банк» НОМЕР_15 ; - свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_16 від 30.01.2019 на авто КІА Sportage, д.н. НОМЕР_6 ; - 4 ключі та брелок; флеш - накопичувач Verbatim 2gb; - 2 блокноти коричневого кольору (1 з написом УКР БУД, 2 з написом Koblevo); - банківську картку AT КБ «Приват банк» N° НОМЕР_17 ; - флеш-накопичувач Mini SD серії RP SS064B; - Sini-картку з серійним №105030909; - ноутбук торгової марки «ХР» (HP), модель «g6-2134sr», серійний номер 5CD224404W із зарядним пристроєм»; - мобільний телефон «Huawei» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ); - пластикові картки AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 - грошові кошти в сумі 771 дол. США, 90 евро та 24000 грн., які знаходяться на зберіганні в Другому слідчому відділі Територіального управління ДБР у м. Миколаєві - повернути власнику ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1