1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4869/25 1-кс/335/1781/2025
23 травня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернівці Чернівецької області, який здобув середню освіту, неодруженого, перебуває на посаді стрільця другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти, у військовому званні «солдат» військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,
Слідчий звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 30 грудня 2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 388 ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат». Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по теперішній час.
Стрілець другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер і шкоду завдану своїми неправомірними діями, з метою ухилитися від військової служби, без поважних на то причин, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин: 04 березня 2023 року, діючи в умовах воєнного стану, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , розташоване в АДРЕСА_2 , після чого службові обов`язки не виконував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину для подальшого проходження військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.
22.05.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
Також під час здійснення досудового розслідування 23.01.2025 слідчим на адресу військового госпіталю військово-медичного клінічного центру східного регіону (ВЧ НОМЕР_2 ) скеровано запит, щодо проведення ВЛК, на предмет встановлення фактичного стану здоров`я ОСОБА_6 .
За результатами ВЛК, отримано довідку, у відповідності до якої солдат за мобілізацією ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в/ч НОМЕР_1 , призваний 27.10.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проведено медичний огляд військово-лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_2 25 січня 2025 року. Діагноз: Варикозна хвороба, варикозне розширення вен нижніх кінцівок, хронічна лімфо-венозна недостатність С3 (СЕАР) (182). Дисциркуляторна енцефалопатія І ст. у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, цефалгічного синдрому (G46). Вегетативна дисфункція нервової системи у вигляді цефалгічного, вестибуло-атактчиного синдромів (G46). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким порушенням функції слуху з середньою втратою на праве вухо - 25дб, 26дб на ліве вухо (H90.3). Захворювання пов`язані з проходженням військової служби. Легка розумова відсталість (IQ62б) без порушення функції (F70). Початкові ознаки правобічного гонартрозу без порушення функції (М17). Складний міопічний астигматизм ступенем 1,0Д обох очей з міопією ступенем 2,0Д в меридіані найбільшої аметропії правого ока, з міопією ступенем 1,5Д в меридіані найбільшої аметропії лівого ока при гостроті зору з корекцією 1,0/1,0 (H52.2). Множинний ускладнений карієс зубів (К02.5). Захворювання не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статей 19-б, 42-б, 41-в, 49-в, 61-в, 83-в графи II Розкладу хвороб придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВН3, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Такі особи є непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводи надводних кораблях, у спец спорудах.
Посилаючись на те, що ОСОБА_6 усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання за вчинений особливо тяжкий злочин, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, що свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, слідчий просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив слідчого суддю звернути увагу на те, що згідно довідки ВЛК від 25.01.2025 підозрюваний страждає на легку розумові відсталість, у зв`язку із чим непридатний для служби на займаній ним посаді. За умови належного обстеження підозрюваного на час проходження ним ВЛК у 2023 році він взагалі мав би бути визнаний непридатним для військової служби. На утримані підозрюваного перебуває мати похилого віку, яка за станом свого здоров`я потребує стороннього догляду. Зазначені в клопотанні ризики стороною обвинувачення не доведені. Слідчим та прокурором не надано доказів того, що підозрюваний ухилявся від явки до слідчого, прокурора або суду. Підозрюваний не може чинити тиск на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки вже допитані слідчим. Доводи сторони обвинувачення про ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення ґрунтуються виключно на припущеннях. ОСОБА_6 не може продовжити інкримінований йому злочин, оскільки він виведений поза штат. З огляду на викладене, захисник просив в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Підозрюваний підтримав позицію захисника.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
22.05.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого. (ст. 178 КПК України).
Тобто, фактично слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Аналіз фактичних даних, що містяться у матеріалах службового розслідування ВЧ НОМЕР_1 , протоколах допиту свідків, протоколі допиту підозрюваного, дозволяє дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів. Остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам на предмет їх допустимості, достовірності, належності та достатності має бути здійснена судом на стадії судового провадження.
Вирішуючи клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наданих слідчим доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, стабільного джерела доходу, стан здоров`я підозрюваного, відсутність судимостей.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
У рішенні «Чеботарь проти Молдови» від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
Слідчий суддя встановив, що заявлені слідчим та прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.
Так, підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Доведеним є й ризик незаконного впливу підозрюваним на свідків, оскільки наразі жоден з них не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як Кримінальним процесуальним кодексом України встановлена процедура отримання показань учасників провадження, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. З огляду на викладене, цілком ймовірно, що підозрюваний може здійснювати на свідків протиправний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання суду для уникнення покарання.
З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в його права та законні інтереси.
Вирішуючи клопотання слідчого слідчий суддя враховує приписи ч. 8 ст. 176 КК України, якою передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
При визначені розміру застави, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, встановленні ризиків та приписи п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, якою визначено, що щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На переконання слідчого судді, внесення застави в такому розмірі зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраховувати з дня фактичного затримання підозрюваного, тобто з 23травня 2025 року до 21 липня 2025 року включно.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-прибувати до слідчого, прокурора або до суду за вимогою;
-утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Встановити строк дії даної ухвали до 21 липня 2025 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складений 26 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1