Справа № 513/876/25
Провадження № 1-кп/513/131/25
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с.Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000719 від 29 травня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сарата, Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення п. п. 1, 2 Додатку № 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 07 червня 1992 року № 2471-701 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року № 622, у 2018 році (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись за адресою проживання невстановленої досудовим розслідування особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), а саме: АДРЕСА_2 , отримав від даної особи, в якості подарунку, чим незаконно придбав, вибухову речовину, а саме корпус ручної осколкової гранати РГД-5, який являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини в металевому корпусі, бойовий припас, а саме запал УЗРГМ-2 із маркуванням «-81 УЗРГМ-2 583», який являє собою засіб підриву, котрі виготовлені промисловим способом, є конструктивно сумісними та безперешкодно з`єднуються між собою і в сукупності утворюють одну ручну осколкову гранату РГД-5, які в подальшому переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого проживання, на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту їх вилучення співробітниками поліції під час обшуку за вказаною адресою, який було проведено 29 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Саратського районного суду Одеської області.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, пояснивши суду, що товариш йому подарував гранату у 2017-2018 році, щоб він міг себе захисти від росії, так вона весь час і пролежала, нікому шкоди не принесла. Зберігав у туалеті, в курточці, до вилучення під час обшуку. Розуміє, що вчинив не законно, спочатку поклав до куртки, а потім забув про неї. Друг подарував гранату, він приніс її до себе додому, де потім зберігав у туалеті. Він розуміє, що не мав законного права її зберігати, щиро розкаявся у вчиненому.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 та тих, що стосуються вирішення питання щодо долі речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, зокрема висновки експертів №КСЕ-19/116-25/13666-Д від 12 червня 2025 року, №КСЕ-19/116-25/13666-ВТХ від 22 червня 2025 року, №КСЕ-19/116-25/13663 від 13 червня 2025 року.

Винуватість ОСОБА_4 , який не оспорює фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Оцінивши докази, які були досліджені в ході судового розгляду, суд вважає доведеною винність обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання та носіння бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину і їх наслідки. Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин у повнолітньому віці; не одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо; раніше не судимий.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , під час судового провадження не встановлено.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, суд дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для припинення вчинення ним нових кримінальних правопорушень ОСОБА_4 можливе з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням до нього дії ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. Підстав для застосування до обвинуваченого дії ст. 69 КК України суд не вбачає.

На думку суду, призначення такого покарання зі звільненням від його відбування буде необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Вирішуючи питання, про застосування запобіжного заходу, суд враховує, що у цьому кримінальному провадженні ухвалою суду від 25 серпня 2025 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту терміном до 23 жовтня 2025 року. Враховуючи дані про особу обвинуваченого та те, що при розгляді кримінального провадження обвинувачений виконував обов`язки передбачені нормами кримінально-процесуального законодавства, проте враховуючи ризики, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту на більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів, відшкодування процесуальних витрат, щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд вирішує питання про речові докази у справі згідно ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

У силу ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 10 вересня 2025 року.

До набрання вироком законної сили змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту на більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на такі обов`язки:

- прибувати на виклики суду за першою вимогою на визначений час;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 9805 (дев`ять тисяч вісімсот п`ять) гривень 40 (сорок) копійок.

Речові докази: предмет ззовні схожий на стартовий пістолет, котрий вилучено та поміщено до сейф-пакету №CRI1220071, - повернути власнику, предмет ззовні схожий на гранату РГД-5, котрий вилучено та поміщено до сейф-пакету №PSP2107491, запал від гранати РГД-5 з серійним номер (-81 УЗРГМ 58), котрий вилучено та поміщено до сейф-пакету №PSP1062630, - знищити.

Скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 червня 2025 року, на вказані речові докази.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1