Справа №:755/6171/25
Провадження №: 1-кс/755/1383/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС -криміналіста 3 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 16.06.2021 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Москва, рф, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (дистанційно),

В С Т А Н О В И В:

Слідчий в ОВС - криміналіст 3 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 за погодженням з прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням відносно підозрюваного ОСОБА_4 , враховуючи наявність у провадженні обставин передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що у період 2015-2019 років посадові особі державних органів влади та Збройних Сил російської федерації, незаконно створених районних державних адміністрацій, міністерств і республіканських органів влади Криму вчинили порушення вимог ст.ст. 2, 47, 51, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, яку ратифіковано Указом Президії Верховної Ради УРСР від 03.07.1954, Додаткового протоколу № 1 від 08.06.1977 до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, а також інших законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що виявилися в організації та проведенні примусового призову на строкову військову службу до підрозділів Збройних Сил російської федерації, які приймають участь в окупації АР Крим, а також у збройному конфлікті на території Донецької та Луганської областей, призовників із числа громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що, у період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року (більш точні дати не встановлено) рф було передислоковано на територію півострова Крим особовий склад та військову техніку наступних військових підрозділів: військова частина (далі - в/ч) № НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 , в/ч НОМЕР_4 , в/ч НОМЕР_5 , в/ч НОМЕР_6 , НОМЕР_7 окрема мотострілкова бригада, в/ч НОМЕР_8 , в/ч НОМЕР_9 , в/ч НОМЕР_10 , в/ч НОМЕР_11 , в/ч НОМЕР_12 , в/ч НОМЕР_13 , сили спеціальних операцій у складі 3, 16, 22 окремих бригад спеціального призначення та центру спеціального призначення «Сенеж», а також задіяно військовослужбовців та військову техніку НОМЕР_14 окремої гвардійської бригади морської піхоти, які дислокувалися на території півострова Крим на підставі Угоди між Україною та рф «Про статус та умови перебування ЧФ рф на території України» від 1999 року.

У період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року (більш точні дати в ході досудового розслідування не встановлені) зазначеними підрозділами Збройних сил рф було заблоковано та захоплено будівлі Верховної ради АР Крим (м. Сімферополь, вул. К. Маркса, буд. 18), Ради міністрів АР Крим (м. Сімферополь, просп. Кірова, буд. 13), будівлі органів державної влади та місцевого самоврядування, приміщення та підрозділи Міністерства внутрішніх справ України, військові об`єкти Збройних Сил України, Головне управління розвідки Міністерства оборони України, ВМФ України.

Статтею 26 Федерального Закону рф «Про військовий обов`язок і військову службу» від 28.03.1998 передбачено, що «Призов на військову службу громадян організовують військові комісаріати через свої структурні підрозділи та здійснюють призовні комісії, які створюють у муніципальних районах, міських округах і на внутрішньоміських територіях міст федерального значення рішенням найвищої посадової особи суб`єкта російської федерації (керівника вищого виконавчого органу державної влади суб`єкта російської федерації) за поданням військового комісара».

Встановлено, що Указом Президента російської федерації «Про внесення зміни до Указу Президента російської федерації від 20 вересня 2010 року № 1144 «Про військово-адміністративний поділ російської федерації» від 02.03.2014 № 199, Республіку Крим і місто Севастополь незаконно внесено до складу Південного військового округу російської федерації.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Федерального Конституційного Закону рф «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення у складі російської федерації нових суб`єктів - Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» від 21.03.2014 передбачено, що «Створення на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя органів військового управління, об`єднань, з`єднань, військових частин та організацій Збройних Сил російської федерації, інших військ, військових формувань та органів, військових комісаріатів, а також визначення їхньої структури, складу та штатної чисельності здійснюють відповідно до законодавства російської федерації з урахуванням адміністративно-територіального поділу Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя».

Діяльність військових комісаріатів та обсяг повноважень військових комісарів чітко врегульовано в «Положення про військові комісаріати» (далі - Положення) затвердженому Указом Президента російської федерації від 07 грудня 2012 року. Зокрема, стаття 2 Положення встановлює, що військовий комісаріат створюється в суб`єкті російської федерації з метою забезпечення виконання громадянами військового обов`язку, організації та проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації, реалізації права громадян, звільнених з військової служби, і членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) військовослужбовців на соціальні гарантії, включаючи пенсійне забезпечення, а також з метою реалізації гарантій поховання загиблих (померлих) військовослужбовців та інших категорій громадян відповідно до законодавства російської федерації.

Статтею 7 вказаного Положення передбачено, що управління службовою діяльністю військового комісаріату здійснюється військовим комісаром.

Разом з цим встановлено, що в обов`язки військових комісарів покладено безпосереднє керування розробкою плану підготовки та проведення призову громадян на військову службу і організація його виконання.

Крім цього, у відповідності до Постанови Уряду російської федерації «Про затвердження Положення про призов на військову службу громадян російської федерації» від 11.11.2006 року, призов на військову службу здійснює призовна комісія, створювана в кожному муніципальному утворенні, що має статус муніципального району, міського округу або внутрішньо території міста федерального значення, рішенням вищої посадової особи суб`єкта російської федерації за поданням військового комісара.

Вказані нормативно-правові акти російської федерації вказують на те, що російська федерація мала намір з 2015 року призивати на військову службу місцеве населення Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та станом на сьогодні реалізовує цей намір.

Підтвердженням вищезазначеного є те, що так званим «Главою Республіки Крим» ОСОБА_7 протягом 2015 - 2019 років у весняно-осінній період створюються призивні комісії, про що свідчать Укази т.зв. «Глави Республіки Крим» «Про створення призовних комісій та забезпечення призову громадян на військову службу в Республіці Крим», членом однієї із яких, а саме «міського округу Ялта Республіки Крим» впродовж 2015-2019 років в якості «заступника голови призовної комісії», призначається «військовий комісар міста Ялти Республіки Крим» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Достовірно знаючи про тимчасову окупацію російською федерацією території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, усвідомлюючи нікчемність зазначених Федеральних Законів російської федерації, Указів Президента російської федерації та Указів так званого «Глави Республіки Крим» у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_4 виник умисел на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, шляхом примушування осіб, що перебувають під захистом, служити в збройних силах країни окупанта - російської федерації.

Так, статтею 51 Конвенції передбачено, що окупаційна держава не має права примушувати осіб, що перебувають під захистом, служити в її збройних силах. Будь?який тиск, зокрема призов, або пропаганда на користь добровільного вступу в армію забороняється.

Статтею 45 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, заборонено примушувати жителів окупованої території присягати на вірність державі-супротивнику.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

Згідно ст. 27 Конвенції, особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Статтею 147 Конвенції передбачено, що серйозні порушення, про які йдеться у ст. 146 Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції, зокрема примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави.

У порушення зазначених норм міжнародного права, за активного сприяння так званого «військового комісара міста Ялти Республіки Крим» ОСОБА_4 , призови на військову службу до збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, проведені на ТОТ АР Крим були розпочаті з квітня 2015 року. До 2017 року призване цивільне населення проходило строкову військову службу у з`єднаннях та військових частинах збройних сил та інших військових формуваннях російської федерації, дислокованих на території Кримського півострова, а починаючи з 2017 року - частина призваного особового складу направляється для проходження військової служби до з`єднань та військових частин, які дислокуються на території російської федерації, а також, не виключається, і за її межами.

Загалом, протягом 2015-2019 років, нехтуючи рядом міжнародних зобов`язань, окупаційною владою проведено 10 призовних кампаній, в ході яких призвано на строкову військову службу до збройних сил та інших військових формувань російської федерації близько 19 тисяч цивільного населення ТОТ АР Крим.

Відповідно до п. 2 ст. 21 «Положення про військові комісаріати», затвердженого Указом Президента російської федерації від 07 грудня 2012 року - «військовий комісар несе персональну відповідальність за виконання завдань, що стоять перед військовим комісаріатом».

З огляду на викладене, 07.11.2019 у вказаному кримінальному провадженні складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Вказав, що викладені обставини та повідомлена ОСОБА_4 , підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, у тому числі: протоколом огляду від 11.11.2019 (за результатами якого оглянуто офіційний веб-сайт військового комісаріату міста Ялта, на якому встановлено що військовим комісаром міста є ОСОБА_4 , а також веб-сайт «Крим патріотЦентр» з аналогічною інформацією, а також вебсайт «Миротворец»); протоколом огляду від 27.01.2025 (за результатами якого оглянуто офіційний веб-сайт міста Ялта, у якій висвітлено подїї 100-річного ювілею військового комісару міста, де один із учасників є ОСОБА_4 ); протоколом огляду від 27.01.2025 (за результатами якого оглянуто офіційний веб-сайт «КримпатріотЦентр» на якому розміщено інформацію про всі військкомати АРК та їх керівників); протоколом огляду від 27.01.2025 (за результатами якого оглянуто відеохостинг «Youtube» на якому встановлено інтерв`ю військового комісара міста Ялта ОСОБА_4 за 2018 рік); протоколом огляду від 28.01.2025 (за результатами якого оглянуто офіційний веб-сайт Керівництва Республіки Крим, на якому отримано усі накази про створення призивних комісій на території АРК з 2014 по 2019 рік.); протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; висновком експерта № 91/1 від 13.02.2025 проведеної судово портретної експертизи, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

08.11.2019 року підозрюваного громадянина України ОСОБА_4 оголошено в розшук, здійснення якого доручено Департаменту захисту Національної державності СБ України.

12.11.2019 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» було опубліковано повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_4 , до Прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя на 14.11.2019, 15.11.2019 в період часу з 09 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій.

20.11.2019 прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 направлено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , та повістки про його виклик на онлайн-звернення внутрішньої системи адміністрації міста Ялта, про що отримала відповідь.

17.08.2021 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повістку про виклик останнього до Прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя або до СУ ГУ СБУ в АР Крим на 20.08.2021 в період часу з 09 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій.

Однак, ОСОБА_4 , на вказані виклики не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав, у зв`язку із викладеним, у органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що останній переховується від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до відомостей ДПС України щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України, підозрюваний ОСОБА_4 за період з 08.11.2017 по 12.02.2025 державний кордон чи лінію розмежування не перетинав.

Вказав, що на даний час встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується, відомостями Державної прикордонної служби України та матеріалами оперативного підрозділу та проведеними слідчими (розшуковими) діями.

Наголосив увагу на наявності ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може продовжити переховуватись від органу досудового розслідування та суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зазначив, що вказані обставини, а також те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні воєнного злочину, а саму в іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що виразилось у порушенні ст. 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, яка набрала чинності для України 03.01.1955, яка полягає у примушуванні осіб, що перебувають під захистом, служити в збройних силах держави окупанта, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України (злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років), перебуває на тимчасово окупованій території України, що підтверджується рядом доказів, свідчать про те, що він переховується від органів досудового розслідування та суду, органи досудового розслідування не можуть впливати на його процесуальну поведінку, а він може продовжувати вчинення злочину, у якому підозрюється, а також може іншим чином перешкоджати розслідуванню даного злочину.

Вказав, що більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобіганню вищевказаних ризиків.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вказавши що підозрюваний належним чином не повідомлений та не обізнаний про наявність стосовно нього ініційованого кримінального провадження, а також наголосив увагу на тому, що ОСОБА_4 не має змоги з`явитись до органів досудового розслідування, прокуратури та суду у зв`язку із введенням воєнного стану на території України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. Викликався шляхом публікації судової повістки у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Відтак, згідно положень ч. 8 ст. 135 КПК України, підозрюваний ОСОБА_4 вважається особою, яка належним чином повідомлена та ознайомлена зі змістом повістки про виклик з моменту її опублікування у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим в ОВС - криміналістом 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 16.06.2021 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідче управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим знаходиться за адресою: вул. Юрія Поправки, 14-А, м. Київ. Відтак, клопотання подано з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

07.11.2019 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

12.11.2019 та 17.08.2021 р.р. в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора було опубліковано повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Проте, ОСОБА_4 за вказаними повістками не прибув, причин неприбуття та жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав. У зв`язку із чим 08.11.2019 року ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Згідно наявної інформації підозрюваний ОСОБА_4 постійно проживає на тимчасово окупованій території АР Крим, окрім того відповідно до відомостей Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 державний кордон не перетинав.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, Series А, № 182).

Крім того, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Виходячи з наявних в матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Також, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Також слідчий суддя вважає доведеним наявність такого з ризиків, як можливість з боку підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки встановлено, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та перебуває на тимчасово окупованій території.

Вирішуючи клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання, що йому загрожує у разі доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у порушенні законів та звичаїв війни, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України, у зв`язку з чим останній був оголошений у розшук та вважає наявними підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, таким запобіжним заходом є тримання під вартою.

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається. (ч. 4 ст. 197 КПК України)

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Суд наголошує увагу на тому, що доводи висловлені захисником не можуть бути єдиною підставою для відмови у задоволенні зазначеного клопотання, з огляду на доведеність ризиків, обґрунтованість підозри та наявність факту переховування підозрюваного від органів досудового розслідування.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 309, 194, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС -криміналіста 3 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 16.06.2021 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: