ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6720/24 Номер провадження 11-кп/814/1504/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава клопотання засудженого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Київського районного суду м. Полтава від 30 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні №0000603,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, судимий, останній раз:

29 грудня 2021 року вироком Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 1 рік 7 місяців позбавлення волі,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.4 ст.185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засуджений на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 29 грудня 2021 року та ОСОБА_8 остаточно засуджений на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 7084 грн.

Вирішене питання про речові докази.

13 травня 2025 року ОСОБА_8 надіслав до Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу на вказаний вирок суду, за змістом якої не погоджується з рішенням суду.

Апеляційна скарга подана після закінчення строку на оскарження, але містить клопотання про поновлення цього строку.

В обґрунтування поданого клопотання засуджений зазначає, що вирок суду у визначений законом строк не зміг оскаржити у зв`язку з відсутністю конверта для поштової кореспонденції.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримання доводів заявленого клопотання, міркування прокурора про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачене цим Кодексом, може бути подана на вирок протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно з положеннями частини 3 цієї статті Кодексу, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

З матеріалів кримінального провадження та пояснень захисника вбачається і ніким не оспорюється, що 30 жовтня 2024 року Київський районний суд м. Полтави з участю обвинуваченого та його захисника ухвалив оскаржуваний вирок, копію якого ОСОБА_8 отримав у день його проголошення, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.110).

Протягом строку апеляційного оскарження вирок не був оскаржений та 02 грудня 2024 року набрав законної сили, про що видане розпорядження (а.с.127).

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 подав більше ніж через півроку після ухвалення вироку і на обґрунтування клопотання про поновлення строку послався лише на відсутність у нього конверта для відправки поштової кореспонденції.

При цьому апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку направлене обвинуваченим через «Полтавську установу виконання покарань (№23)» без використання конвертів для відправки кореспонденції.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

У пунктах 40, 41 рішення від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Вирішення питання про поновлення цього строку залежить від того, чи визнає суд причини його пропуску поважними.

Наведені засудженим причини пропуску строку апеляційного оскарження не є поважними з урахуванням положень ч.5 ст.13 Закону України «Про попереднє ув`язнення», відповідно до яких заяви, клопотання і листи осіб, взятих під варту, пов`язані з кримінальним провадженням, не пізніше трьох діб із часу їх подачі надсилаються адміністрацією місця попереднього ув`язнення особі або органу, які здійснюють кримінальне провадження.

Зазначені приписи Закону свідчать про те, що обов`язок направлення кореспонденції особи, взятої під варту, покладається саме на адміністрацію відповідної установи попереднього ув`язнення.

Будь-яких обставин, які б об`єктивно унеможливлювали подачу засудженим апеляційної скарги у передбачений законом строк, колегією суддів не встановлено і в клопотанні не наведено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що клопотання засудженого про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Отже, в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду необхідно відмовити та повернути йому апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 399 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Київського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2024 року стосовно нього відмовити.

Повернути засудженому ОСОБА_8 апеляційну скаргу на вирок Київського районного суду м. Полтава від 30 жовтня 2024 року, оскільки суд апеляційної інстанції за заявою засудженого не знайшов підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4