ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1471/25 Справа № 206/3905/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпра від 15 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000490 від 24.06.2025 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, громадянки України, з вищою освітою, вдови, маюча на утриманні малолітню дитину, працюючої на посаді виконуючого обов`язки директора Комунального підприємства «Парк культури та відпочинку Придніпровський» Дніпровської міської ради, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпра від 15 липня 2025 року в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суддею зазначено стороною обвинувачення не доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від слідства та суду, чи будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню, оскільки долучені до клопотання докази не містять на це достатніх даних. Твердження сторони обвинувачення про існування ризику знищення, сховання або спотворення речей чи документів визнано необґрунтованим, оскільки усі ключові документи, що стосуються справи вилучені та долучені до матеріалів кримінального провадження. Ризик незаконного впливу на свідків визнано нівельованим, оскільки основними свідками у справі є члени інвентаризаційної комісії підприємства та їх позиція чітко зафіксована в офіційному документі службовому листі (акті) №11/26-1 від 26.11.2024 року, які змінити ці показання під тиском неможливо, крім того вказано, що працівники Комунального підприємства не є службовими особами а ні органів місцевого самоврядування, а ні державними службовцями, на них розповсюджується норми колективний договір, що є на підприємстві, а ці обставини також нівелюють твердження обвинувачення про надуманий влив.

Твердження про можливість перешкоджання провадженню іншим чином чи вчинення іншого правопорушення визнано безпідставними, оскільки інкриміновані діяння не є насильницькими та пов`язані з виконанням службових обов`язків, а тому враховуючи, що ОСОБА_6 раніше не судима, має бездоганну репутацію, відсутні підстави вважати, що вона може вчинити інший злочин.

Слідчим суддею звернута увага на те, що досудове розслідування щодо одних і тих самих правовідносин триває вже значний час та первинне кримінальне провадження № 0000021 було зареєстровано ще 25.10.2024 року, а лише 24.06.2025 року було зареєстровано нове провадження, яке того ж дня було об`єднане з первинним, що підтверджується постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань. З огляду на вказані обставини, слідчим суддею враховано, що протягом тривалого періоду сторона обвинувачення володіла всіма основними документами, а ОСОБА_6 демонструвала виключно добросовісну процесуальну поведінку, та жодних ризиків, про які заявляє прокурор, за цей час не було зафіксовано.

При розгляді клопотання слідчого враховано також дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, є вдовою, самостійно виховує малолітнього сина, працевлаштована, має ряд відзнак та подяк за сумлінну плідну працю, високий професіоналізм та вагомий особистий внесок у розбудову держави, крім того ОСОБА_6 утримує батьків пенсійного віку, що в своїй сукупності на думку слідчого судді свідчить про вагомі соціально-стримуючі фактори для запобігання ризиків та дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваної.

В апеляції:

- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів з покладанням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи та неврахування наявності усіх правових підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що в долучених до клопотання матеріалах міститься достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри та наявність ризиків переховування та вчинення іншого злочину та знищення, спотворення речей і документів, що мають істотне значення для справи, оскільки ОСОБА_6 будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, заподіяла істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам на загальну суму 180 377, 44, що становить 119 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вважає, що ОСОБА_6 розуміючи невідворотність можливого покарання може вдатися до спроб переховування, оскільки неодноразово будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час явки до слідчого за викликом не з`являлась.

Ризик незаконного впливу на свідків прокурор вважає вагомим, оскільки ОСОБА_9 будучи виконуючою обов`язки директора КП "Парк культури та відпочинку Придніпровський" Дніпровської міської ради, завдяки своєму авторитету, використовуючи своє службове становище може здійснювати вплив на свідків, які ще під час судового провадження не допитані з метою надання тих чи інших показань на її користь.

Ствердження слідчого судді щодо неналежних викликів підозрюваної та неповноти досудового розслідування вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_6 лише тільки 14 липня 2025 року було пред`явлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, а тому на даний час проводяться усі первісні необхідні слідчі розшукові дії.

Зауважує, що лише шляхом своєчасного застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту можна запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

В обґрунтування своєї позиції вказує на відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених прокурором ризиків, оскільки будь-яких спроб переховування ОСОБА_6 не здійснювала, вона має постійне місце проживання сталі міцні соціальні зв`язки та самостійно утримує малолітню дитину, що є істотним стримуючим фактором. При цьому, спростовує доводи прокурора щодо неявки підозрюваної за викликом, оскільки сторона захисту вважає, що ОСОБА_6 належним чином не була повідомлена, навпаки остання під час досудового розслідування самостійно, добровільна надавала як свідчення так і докази. Ризики знищення, спотворення речей і документів, а також незаконного впливу на свідків захист вважає безпідставним, оскільки усі необхідні докази знаходяться в розпорядженні сторони обвинувачення, а позиція свідків зафіксована у службовому листі №11/26-1 від 26.11.2024 року, змінити які будь-яким чином неможливо. При цьому прокурором не надано доказів такого впливу.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 в інтересах підприємства направила претензію від 26.06.2025 року №06/26-1 та позов до ТОВ "Голд Сан" про стягнення штрафних санкцій, що виключає будь-яку її змову з підрядником.

Зауважує, що навіть після повідомлення про підозру ОСОБА_6 активно сприяє розкриттю злочину та навпаки подає слідчому клопотання про виклик та допит ряду свідків та добровільно надає покази, що виключає в її діях умисел на перешкоджання досудовому розслідуванню та переховуванню.

Вислухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та з викладених в ній підстав наполягав на її задоволенні, підозрювану та її захисника, які кожен окремо заперечували проти задоволення апеляції прокурора та просили оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000490 від 24.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

10 липня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Колегія суддів вважає за доцільне не вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень з огляду на те, що вони достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі.

Щодо заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що слідчим суддею надано належну правову оцінку ризикам та їх нівельованості, з огляду на дані про особу підозрюваної та відсутність належних доказів на їх підтвердження.

Так, ОСОБА_6 небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких, однак санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі, що теоритично може спонукати останню до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Однак, враховуючи дані про особу ОСОБА_6 яка має постійне місце проживання, самостійно утримує неповнолітню дитину, здійснює догляд за батьком пенсійного віку, при цьому за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, жодних негативних характеризуючи матеріалів стосовно неї судам першої та апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим ризик переховування підозрюваної від слідства в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не доведено.

При цьому, стороною обвинувачення не надано належних доказів того, що підозрювана за час проведення досудового розслідування здійснювала спроби переховування чи перешкоджання розслідуванню особисто чи через третіх осіб.

Стосовно ризиків продовження злочинної діяльності та впливу на свідків, колегія суддів звертає увагу, що прокурором не надано жодного належного доказів в підтвердження заявлених ризиків, а усі ствердження ґрунтуються лише на припущеннях про ймовірність реалізації вказаних ризиків з огляду на службове становище підозрюваної, а тому з урахуванням того, що ОСОБА_6 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, дотримується належної процесуальної поведінки та активно сприяє розкриттю злочину, що виражається у подачі клопотань про проведення тих чи інших слідчих дій та допит свідків, при цьому жодних показів свідків обвинувачення щодо незаконного тиску прокурором не надано.

Також, слідчим суддею слушно зазначено, що усі необхідні первинні слідчі дії проведені та у своїй більшості докази знаходяться у розпорядженні сторони обвинувачення, а позиція свідків зафіксована у службовому листі №11/26-1 від 26.11.2024 року, у зв`язку з чим вказані прокурором ризики є нівельованими.

Крім того, підозрювана дотримується належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування та самостійно прибула до суду, для участі у розгляді апеляційної скарги прокурора.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, оскільки стороною обвинувачення не доведено належними доказами існування заявлених ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та можливість їх усунення у такий спосіб.

Ствердження прокурора щодо суми завданої шкоди, не може слугувати вирішальний фактором у застосуванні запобіжного заходу, оскільки вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушення не доведена, обставини справи встановлюються, а тому у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення та сума завданої шкоди не є самостійною підставою для застосування виняткових запобіжних захоідв, на чому наголошено у рішеннях ЄСПЛ справах: «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року; "Ткаченко та Мілінчук проти України" (заява №49105/18 та №4992/23) від 06.06.2024 року, "Ігнатов проти України" (заява №40583/15) від 13.06.2024 року.

Зважається на те, що приписами ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлено право на свободу, яке передбачає саме фізичну свободу особи і вимагає того, щоб ніхто не був позбавлений такої свободи свавільно. Тому для цілей Конвенції запобіжні заходи у вигляді як тримання під вартою та цілодобового домашнього арешту є рівнозначними заходами за ступенем обмеження особистої свободи. Так, у справі «Корбан проти України», ЄСПЛ наголошено на тому, що до мотивування судових рішень про застосування цілодобового домашнього арешту мають бути ідентичними до підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наведеного, враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжких кримінальних правопорушень, з огляду на дані про її особи, та недоведеність прокурором заявлених ризиків, висновку слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є законними та обґрунтованими.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 181, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого суддів Самарського районного суду м. Дніпра від 15 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000490 від 24.06.2025 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4