Справа № 204/4544/22
Провадження №1-кп/204/372/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна та зупинення провадження у кримінальному провадженні № 0000051 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2020 року,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представників потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2025 року на адресу Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшла заява захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна та зупинення провадження у кримінальному провадженні № 0000051 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2022 року.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 підтримав свою заяву, суду повідомив, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року провадження у справі було зупинено у зв`язку із хворобою до одужання ОСОБА_3 . Підставою зупинення провадження стало те, що ОСОБА_3 хворіє на тяжке захворювання В-клітинний лімфоцитарний лейкоз (хронічна Лімфоцитарна лейкемія) та проходить лікування у медичному закладі Німеччини. У зв`язку із хворобою ОСОБА_3 потребує постійного медикаментозного лікування з подальшою трансплантацією кісткового мозку. Станом на сьогодні ОСОБА_3 вкрай потрібна операція з трансплантації кісткового мозку, яку можливо провести виключно в спеціальній клініці у Німеччині. Медичні установи в Україні не мають такої можливості, тим більш, в умовах воєнного стану, постійних обстрілів, відключення електроенергії. Лікування та трансплантація кісткового мозку в профільній клініці Німеччини коштує приблизно 120000 євро, що за курсом НБУ складає 546600,00 грн. та яких ОСОБА_3 не має у розпорядженні. Під час досудового розслідування 01 вересня 2021 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у кримінальному провадженні № 0000051 накладено арешт на усі об`єкти рухомого та нерухомого майна, що належать ОСОБА_3 на праві приватної власності, з метою можливої конфіскації за наслідком розгляду кримінального провадження, за рахунок яких ОСОБА_3 міг би отримати грошові кошти на проведення трансплантації кісткового мозку, що ставить ОСОБА_3 в дуже уразливий стан та наражає на небезпеку для життя. За висновками лікарів, у випадку не проведення вищезазначеного оперативного втручання, прогнози на життя ОСОБА_3 вкрай негативні. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року було накладено арешт, у тому числі, й на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:147:0394, :01:147:0396, :01:147:0395, :01:147:0061, :01:147:0203. Відповідно до звітів про експертну грошову оцінку земельних ділянок, вартість вищевказаних земельних ділянок складає приблизно 93000 доларів США, що за курсом НБУ складає 3833000,00 грн. Зняття арешту та продаж відповідних земельних ділянок надасть можливість ОСОБА_3 зробити дороговартісну операцію з трансплантації кісткового мозку в профільній клініці Німеччини та продовжити дороговартісне лікування задля підтримання життя. Зазначає, що майно, на яке було накладено арешт Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, не є речовими доказами по справі, не є об`єктом, предметом кримінального правопорушення, не містить на собі слідів злочину. Крім того, дуже важливим є той факт, що дане майно в будь-якому спорі (судовому, позасудовому) не перебуває, не має інших обтяжень, а зняття арешту із зазначених земельних ділянок не призведе до порушення прав третіх осіб, у тому числі й потерпілих. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року накладено арешт і на інші об`єкти нерухомого майна, кількість яких становить близько сорока із загальною вартістю приблизно 8238000,00 грн., при цьому ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні майном на загальну суму 4646904,00 грн. Крім того, у зв`язку із хворобою ОСОБА_3 просив зупинити провадження по справі до його видужання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_11 підтримав заяву адвоката ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_3 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції із власних технічних засобів з медичної установи Німеччини, підтримав заяву свого захисника та просив її задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення заяви захисника ОСОБА_4 , суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 взмозі приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, а тому підстав для зупинення судового провадження не вбачається.

Інші учасники процесу підтримали думку прокурора.

Заслухавши заяву захисника, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як було встановлено в судовому засіданні ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року було задоволено клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 про арешт майна та накладено арешт на майно, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі й на: земельну ділянку кадастровий номер :01:147:0394, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, на праві приватної власності належить в розмірі 1/1 за ОСОБА_3 ; земельну ділянку кадастровий номер :01:147:0396, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, на праві приватної власності належить в розмірі 1/1 за ОСОБА_3 ; земельну ділянку кадастровий номер :01:147:0395, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, на праві приватної власності належить в розмірі 1/1 за ОСОБА_3 ; земельну ділянку кадастровий номер :01:147:0061, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Підгородне, Дніпровський район, на праві приватної власності належить в розмірі 1/1 за ОСОБА_3 ; земельну ділянку кадастровий номер :01:147:0203, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, на праві приватної власності належить в розмірі 1/1 за ОСОБА_3 , та інше майно, заборонивши відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Підставою накладення арешту стало необхідність збереження вказаного майна, як додаткового покарання, а саме конфіскації майна, та для запобігання можливості його відчуження у кримінальному провадженні № 0000051 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 ,ч. 2 ст. 189 КК України за наслідками здійснення шахрайських дій з боку ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 8 Конституції України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У Рішенні Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року (№ 3-р(II)/2021) зазначено, що принцип верховенства права, зокрема така його вимога, як принцип домірності, є взаємопов`язаними фундаментальними засадами функціонування всієї юридичної системи України. Конкретні санкції мають бути справедливими та відповідати принципові домірності, тобто законодавець має визначати стягнення з урахуванням їх виправданості та потреби для досягнення легітимної мети, беручи до уваги вимоги адекватності наслідків, які спричинені такими санкціями (у тому числі, для особи, до якої вони застосовуються), тій шкоді, що настає в результаті правопорушення [3].

Своїм рішенням від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Статтею 11 Конституції України визначено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (друге речення абзацу шостого підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення КСУ від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016) [1, 2].

Обмеження конституційних прав повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Усюди, де вводиться тест на пропорційність, він має одну і ту ж основну двоетапну структуру. На першому етапі слід встановити, що владними діями виявилося обмежене певне право. На другому етапі влада повинна показати, що вона переслідувала певну легітимну мету і що обмеження було пропорційне цій меті. Тест на пропорційність включає в себе три критерії: по-перше, засіб, призначений для досягнення мети влади, повинен підходити для досягнення цієї мети (доречність), по-друге, з усіх підходящих має бути обрано той засіб, який у найменшій мірі обмежує право приватної особи (необхідність); по-третє, збиток приватній особі від обмеження її права повинен бути пропорційний вигоді уряду щодо досягнення поставленої мети.

У п. 50 рішення у справі «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що при оцінці втручання державної влади у використання права власності необхідно з`ясовувати, чи дотримується справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян. На думку Суду, повинно існувати пропорційно обґрунтоване співвідношення між метою обмеження певного права, зазначеною в Конвенції, і засобами, що використовуються державою для такого обмеження. Питання про дотримання пропорційності досліджується Судом і при вирішенні інших категорій справ (докладніше про справи, при розгляді яких Європейський Суд звертався до принципу пропорційності

Як випливає із практики Європейського суду з прав людини, необхідно прийняти до уваги тривалість арешту майна та його необхідність в контексті просування розслідування, а також наслідки його застосування до зацікавленої особи (Case of Akshin Garayev v. Azerbaijan (Application no. 30352/11): judgment ECHR of 02 February 2023, Final 02/05/2023 // HUDOC).

Позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), яке згадувалося вище, параграф 78). (Справа «Трегубенко проти України» (Заява № 61333/00) : рішення ЄСПЛ від 02 листоп. 2004 року).

Так, судом встановлено, що захисником перед судом порушується питання щодо скасування арешту майна на земельні ділянки виключно лише у зв`язку із тим, що обвинувачений ОСОБА_3 потребує здійснення оперативного втручання, яке є необхідним для збереження його життя. Вартість такого лікування є занадто коштовною для обвинуваченого, а тому зняття арешту на вказані земельні ділянки буде взмозі забезпечити його необхідними грошовими коштами задля здійснення вказаного оперативного втручання.

Відповідно до листа Університетської лікарні Фрайбурга від 20 березня 2025 року, який адресовано на ім`я ОСОБА_3 , інформують про можливість лікування в їх клініці. У ОСОБА_3 діагностовано В-клітинний лімфо лейкоз (хронічна лімфоцитарна лейкемія). Тільки після проведення всіх необхідних обстежень і спостережень, вони можуть запропонувати конкретний план лікування, індивідуально підібраний до його ситуації. Орієнтована вартість лікування становить 120000 євро. Точна сума буде повідомлена після того, як будуть встановлені результати обстеження і складений план лікування.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, а саме підтвердження екстрено/представницької допомоги від 26 квітня 2025 року, наданого спеціалістом з діагностичної радіології доктором ОСОБА_13 , пацієнт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вул. Вільгельм-Пік-штрассе, 24 D 99817 Айзенах 9/25, проходить лікування з діагнозом Хронічний лімфолейкоз. Стан пацієнта важкий.

Відповідно до встановлених в судовому засіданні обставин, обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на території Німеччини у зв`язку із проходженням лікування у зв`язку із наявною хворобою В-клітинний лімфо лейкоз (хронічна лімфоцитарна лейкемія). Його стан на даний час є важким та таким, який потребує оперативного втручання шляхом проведення трансплантації кісткового мозку.

Крім того, в судовому засіданні захисником ОСОБА_4 було надано повідомлення Академічної лікарні університетської клініки Йена від 05 травня 2025 року, відповідно до якого повідомляють, що за наслідком проведених досліджень у ОСОБА_3 припускають інфаркт головного мозку в лівій середостінній ділянці. 08 травня 2025 року ОСОБА_3 був виписаний додому в стабільному стані. На момент виписки зберігається парез обличчя справа.

Відповідно до ст. 3 Європейської конвенції з прав людини нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як вбачається із листа Університетської лікарні Фрайбурга від 20 березня 2025 року, проведення оперативного втручання у вигляді трансплантації кісткового мозку є досить коштовним, а тому беручи до уваги стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , його матеріальний стан, не зняття арешту із майна обвинуваченого може ускладнити або зробити неможливим сплату операції, оскільки вказане майно є основним джерелом фінансування можливого оперативного втручання.

Крім цього, не проведення вказаного оперативного втручання, яке для обвинуваченого є життєво важливим, може призвести до тяжких наслідків, у тому числі й смерті, що у свою чергу є порушенням ст. 3 Європейської конвенції з прав людини та ст. 3 Конституції України.

Вирішуючи заяву в частині скасування арешту з майна обвинуваченого, суд також враховує й наступні обставини.

Так, відомості про кримінальне правопорушення у даному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2020 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року було накладено арешт на майно ОСОБА_3 , яке складається із 46 об`єктів нерухомого майна.

Вказане кримінальне провадження надійшло на адресу Чечелівського районного суду міста Дніпра 14 липня 2023 року та було передано судді ОСОБА_14 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпра від 07 березня 2024 року провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_3 , було в порядку ч. 1 ст. 335 КПК України до його видужання.

Таким чином, обмеження стосовно майна обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлені ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року існують вже протягом трьох років восьми місяців.

01 липня 2024 року вказане кримінальне провадження було передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року було відновлено провадження по справі та на даний час кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, тривалість кримінального провадження та обмеження прав власності обвинуваченого у такому випадку може становити надмірний тягар для обвинуваченого.

Слід також зазначити, що арешт слідчим суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було накладено з мотивів можливої конфіскації майна.

В свою чергу, зазначене майно, арешт з якого просить скасувати сторона захисту, не є предметом, об`єктом кримінального правопорушення, не знаходиться в спорі та зняття арешту з майна не призведе до порушення прав потерпілих.

Також, інше майно, на яке накладено арешт, залишається під забороною та за рахунок якого можливо, у випадку визнання винуватості особи та задоволення цивільного позову у кримінальному провадженні, задовольнити вимоги позивачів.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заява сторони захисту в частині скасування арешту підлягає задоволенню.

Що стосується заяви сторони захисту про зупинення провадження на час хвороби ОСОБА_3 до його одужання, суд зазначає наступне.

Відповідно п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України процесуальним обов`язком обвинуваченого є прибуття за викликом до суду, а в разі неможливості прибуття за викликом у призначений строк - обов`язок заздалегідь повідомити про це суд.

За змістом п. 5 ч.1 ст. 138 КПК України поважною причиною неприбуття особи на виклик є тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад.

Стаття 335 КПК України містить вказівку на тяжку тривалу хворобу обвинуваченого, яка виключає його участь у судовому провадженні.

Враховуючи особливості наведених вище положень ст. 138 та ст. 335 КПК України та відсутності визначення у КПК України поняття «тяжка хвороба» або «тяжка тривала хвороба», суд вважає, що для визнання поважними причини неявки особи з підстав наявності «тяжкої тривалої хвороби» достатньо визначити фізичний стан особи, в якому вона перебуває тривалий час та факт того, що така хвороба (стан) об`єктивно перешкоджає самостійному пересуванню та участі даної особи у судовому засіданні або унеможливлює тимчасове залишення лікувального закладу.

На підтвердження факту наявності у обвинуваченого ОСОБА_3 , суду стороною захисту були надані медичні довідки.

Так, відповідно до підтвердження екстрено/представницької допомоги від 26 квітня 2025 року наданий спеціалістом з діагностичної радіології доктором ОСОБА_13 , пацієнт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вул. Вільгельм-Пік-штрассе, 24 D 99817 Айзенах 9/25, проходить лікування з діагнозом Хронічний лімфолейкоз. Стан пацієнта важкий.

Таким чином, дійсно обвинувачений ОСОБА_3 проходить лікування із приводу наявного захворювання хронічного лімфолейкоза, однак у вказане підтвердження не має позначок про те, що останній постійно перебуває на лікуванні в умовах стаціонару або ж той факт, що останній внаслідок свого тяжкого захворювання не має змоги приймати участь в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Враховуючи вищевказане, беручи до уваги строки розгляду справи, недопущення порушення права обвинуваченого на швидкий судовий розгляд, суд не вбачає підстав задля зупинення провадження на час хвороби ОСОБА_3 до його одужання, а тому у задоволенні заяви сторони захисту в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна та зупинення провадження у кримінальному провадженні № 0000051 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2022 року, - задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року на:

-земельну ділянку кадастровий номер :01:147:0394, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, на праві приватної власності належить в розмірі 1/1 за ОСОБА_3 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :01:147:0396, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, на праві приватної власності належить в розмірі 1/1 за ОСОБА_3 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :01:147:0395, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, на праві приватної власності належить в розмірі 1/1 за ОСОБА_3 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :01:147:0061, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Підгородне, Дніпровський район, на праві приватної власності належить в розмірі 1/1 за ОСОБА_3 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :01:147:0203, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, на праві приватної власності належить в розмірі 1/1 за ОСОБА_3 , шляхом зняття заборони відчуження, розпорядження та користування вказаними земельними ділянками.

В задоволенні заяви щодо зупинення провадження на час хвороби ОСОБА_3 до його одужання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1