Єдиний унікальний номер 175/5409/25
Провадження №1-кс/175/673/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000479 від 28.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 за допомогою поштового зв`язку надіслав до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області клопотання про арешт майна погоджене з прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4

30 квітня 2025 року вищевказане клопотання було зареєстроване канцелярією суду та згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді було передано до провадження судді ОСОБА_1 ..

В обґрунтуванні клопотання слідчий зазначає про те, що 27.04.2025 приблизно о 21:00 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною вул. Паркова у м. Краматорську, в напрямку від вул. Василя Стуса до вул. Олекси Тихого. В районі перехрестя з вул. Академічною ОСОБА_5 вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які переходили проїзну частину вул. Паркової нерегульованим пішохідним переходом, зліва направо відносно напрямку руху керованого ОСОБА_5 автомобіля. Внаслідок ДТП ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, закритого перелому правого стегна у верхній третині, великої забійної рани лобу, ОСОБА_6 у вигляді забійної рани голови, забою правої гомілки.

Даний факт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 28.04.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України (Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження).

27.04.2025 в ході огляду місця події транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_8 , був вилучений, та поставлений на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспорту ГУНП в Донецькій області за адресою: м. Краматорськ, вул. Академічна, 77р..

27.04.2025 вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000479.

Виходячи з того, що автомобіль марки ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення, необхідно дослідити його та встановити ряд питань, а саме питання технічного стану автомобілю, автотехнічної експертизи, тому арешт зазначеного автомобіля, для кримінального провадження буде мати доказове значення. Без проведення вищезазначених експертиз із зазначеним транспортним засобом, неможливо іншим способом довести усі обставини, які стали причиною дорожньо-транспортної події.

Відчуження автомобіля марки ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_1 , створить загрози його приховування або ремонту, що неодмінно призведе до знищення слідів кримінального правопорушення.

Таким чином, є підстави вважати, що майно у вигляді автомобіля марки ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_1 , відповідає критеріям частини другої статті 167 КПК України, так як воно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, для встановлення обставин, передбачених статтею 91 КПК України, необхідно проведення експертного дослідження вищевказаних об`єктів із збереженням об`єктів в тому стані, в якому вони були вилучені. При цьому, звертаючись з клопотанням про накладення арешту саме у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном, сторона обвинувачення керується тим, що об`єктами дослідження будуть безпосередньо транспортні засоби, тому їх використання, з урахуванням бойових дій, що тривають на території Донецької області підвищує вірогідність знищення їх як речових доказів оскільки для осіб у розпорядженні яких вони є вони не є пріоритетними.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були знаряддям скоєння кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або утримують інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Згідно зі ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України.

Виходячи з норм ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власностіпід час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, серед іншого встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Нормами ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Сукупність зібраних на даний час доказів дають підстави для подальшого продовження досудового розслідування свідчать про те, що було вчинено кримінальне правопорушення такого ступеня тяжкості, що виправдовує застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З урахуванням викладеного, з метою проведення експертиз, в тому числі технічного стану транспортного засобу, трасологічної та автотехнічної, збереження вилучених речей, які є речовими доказами у кримінальному провадження та забезпечення виконання завдань кримінального провадження в цілому, необхідно накласти арешт на вказане майно, оскільки в разі повернення його є достатні підстави вважати, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене чи відчужене, що може значно перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме перелічених вище речових доказів, для виконання завдання арешту майна, встановленого ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаними транспортними засобами.

Приймаючи до уваги, що вилучений транспортний засіб, має суттєве значення по провадженню, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, оскільки вилучені речі є предметом кримінального правопорушення метою, якого є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення та перетворення та для проведення технічної експертизи необхідно вищевказані речі долучити кримінального провадження, яке має суттєве значення для встановлення важливих обставин, яка можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та у подальшому будуть використані під час досудового розслідування та судового розгляду, як речові докази, оскільки у органів досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вони можуть привезти до зникнення, втрати або пошкодження, яке може перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор надала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Слідчий надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000479 від 28.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та іншими документами, що містяться в матеріалах справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні слідчим суддею було встановлено, що в провадженні СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 0000479 від 28.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Краматорської окружної прокуратури Донецької області.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до абзацу другого частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно абзацу першого ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, а також наслідки арешту майна, якими є фактичне позбавлення осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, слідчий суддя вважає необхідним клопотання слідчого задовольнити накласти арешт на майно, а саме: на автомобіль марки ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_8 , котрий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував у фактичному володінні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування зазначеним транспортним засобом та проведення його ремонтно-відновлювальних робіт.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_8 , котрий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував у фактичному володінні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Заборонити розпоряджатися, використовувати, відчужувати та проводити ремонтно-відновлювальні роботи вказаного майна до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1