Справа № 686/6976/25
Провадження № 1-кп/686/893/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001597 від 15.12.2024, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Виноградівка, Веселинівського району, Миколаївської області, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

ОСОБА_8 , 15 грудня 2024 року близько 00 год. 50 хв. керуючи автомобілем марки «Suzuki» моделі «Grand Vitara», р.н. НОМЕР_1 рухаючись по проїзній частині Копистинського шосе, зі сторони с. Копистин Хмельницького району Хмельницької області в напрямку вулиці Заводської в м. Хмельницькому, в межах населеного пункту, в темну пору доби, по вологій прямій асфальтованій проїзній частині автодороги порушила та не дотрималась вимог пунктів 1.5, 2.3 б), 2.3 д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - Правил), яке виразилось у тому, що під час руху вона, як учасник дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну та створила своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху. Так продовжуючи рух за кермом вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_8 , рухаючись зі швидкістю 60 км/год., грубо порушувала вимоги пункту 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - Правил), а саме перевищувала максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах, яка становить не більше 50 км/год.

Надалі, під час руху а саме наближаючись до залізнодорожнього переїзду, водій ОСОБА_8 діючи з необережності, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, порушивши вимоги 12.3 Правил, не врахувала дорожню обстановку у вигляді руху пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухались по правому краю проїзної частини дороги в зустрічному напрямку та становили перешкоду для подальшого руху, яку вона спроможна була виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустила передньою правою частиною автомобіля наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

Внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження у вигляді:

- забійної рани правої скроневої ділянки голови, крововиливу м`яких тканин голови із внутрішньої поверхні в проекції рани, перелому правої скроневої кістки з переходом лінії перелому на великі крила і турецьке сідло клиновидної кістки, крововиливу під м`які мозкові оболонки обох гемісфер та стовбура головного мозку, субдуральної гематоми спинного мозку шийного відділу хребта, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті;

- крововиливів м`яких тканин бокової поверхні живота справа із переходом на його задню поверхню та внутрішньої поверхні лівого стегна в середній третині, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що в причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.

Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_8 порушила вимоги п.п. 1.5., 2.3. (б, д), 12.4, 12.9б), 12.3, Правил, зміст яких полягає в наступному:

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки.

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

- п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

- п. 12.9 Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортну засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

- 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення водієм ОСОБА_8 пункту 12.3. Правил знаходиться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням смерті ОСОБА_10 .

За порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, ОСОБА_8 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з цим, ОСОБА_8 , відразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що в результаті її дій, а саме дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_10 перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена реальної можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, нехтуючи моральними нормами співжиття, у порушення вимог п. 2.10 (а, г, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - Правил), ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», маючи при цьому реальну можливість вжити заходів для надання медичної допомоги потерпілій, не вжила заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_10 , не викликала бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не вжила самостійних заходів для доставлення потерпілої до лікувального закладу та не вжила будь-яких інших заходів, необхідних для відведення небезпеки, що загрожувала життю потерпілої, зникла з місця дорожньо-транспортної пригоди та залишила без допомоги потерпілу ОСОБА_10 , яка перебувала у небезпечному для життя, безпорадному стані та була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження.

Своїми діями ОСОБА_8 , порушила вимоги п. 2.10. (а, г, д) Правил та ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», зміст яких полягає в наступному:

п. 2.10 - У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» - учасники дорожнього руху зобов`язані надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

За завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходи до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_8 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.

Показаннями самої обвинуваченої ОСОБА_8 , якав суді свою провину визнала повністю та показала, що 15 грудня 2024 року у вказаний час вона керуючи автомобілем марки «Suzuki» моделі «Grand Vitara», р.н. НОМЕР_1 рухалась зі швидкістю близько 60 км/год. по проїзній частині Копистинського шосе, зі сторони с. Копистин Хмельницького району Хмельницької області в напрямку вулиці Заводської в м. Хмельницькому. Надалі, наближаючись до залізничного переїзду, відчула глухий звук удару, проте злякавшись, вона продовжила рух далі. З чим саме відбулось зіткнення вона не помітила, оскільки саме в цей час дивилась у дзеркало заднього виду та належним чином не контролювала дорожню обстановку. Прибувши до місця свого проживання побачила пошкодження на автомобілі. Наступного дня в мережі «Facebook» побачила повідомлення, що відбулось ДТП у якому загинула жінка та розшукується автомобіль, який скоїв наїзд на пішохода. Після цього, вона повідомила у поліцію про причетність до даної події.

Місце дорожньо-транспортної пригоди, погодні умови, дорожня обстановка, розташування тіла ОСОБА_10 зафіксовані у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.04.2024, схемі та фотоілюстраціях до цього протоколу. Окрім цього, під час даної слідчої дії виявлено та вилучено уламки від транспортного засобу (т.2 а.с. 13-38).

Протоколом огляду від 15.12.2024 року, а саме належного обвинуваченій автомобіля марки «Suzuki» моделі «Grand Vitara», р.н. НОМЕР_1 , під час якого зафіксовано характерні для ДТП пошкодження автомобіля (т.2 а.с. 56-62).

Згідно висновку експерта № 943 від 09.01.2025 року, причиною смерті ОСОБА_10 є поєднана травма у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (перелом кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдальний крововилив обох гемісфер та стовбура головного мозку) та закритої тупої травми шийного відділу хребта (субдуральна гематома спинного мозку шийного відділу хребта), як наслідок набряк речовини головного та спинного мозку.

Судово-медичною експертизою трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді:

- забійної рани правої скроневої ділянки голови, крововиливу м`яких тканин голови із внутрішньої поверхні в проекції рани, перелому правої скроневої кістки з переходом лінії перелому на великі крила і турецьке сідло клиновидної кістки, крововиливу під м`які мозкові оболонки обох гемісфер та стовбура головного мозку, субдуральної гематоми спинного мозку шийного відділу хребта, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті;

- крововиливів м`яких тканин бокової поверхні живота справа із переходом на його задню поверхню та внутрішньої поверхні лівого стегна в середній третині, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що в причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.

Всі вказані тілесні ушкодження утворились перед настанням смерті ОСОБА_10 від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі конструктивні частини автомобіля.

Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 вона в момент первинного контакту із автомобілем, що рухався, могла перебувати у вертикальному або близькому до нього положення та була обернена правою боковою поверхнею свого тіла відносно до транспортного засобу.

Судово-токсикологічною експертизою трупної крові ОСОБА_10 виявлено етанол в концентрації 5,57%, що може відповідати тяжкому алкогольному сп`янінню.

Враховуючи масивність черепно-мозкової травми та травми спинного мозку отриманих ОСОБА_10 , при умові надання їй своєчасної медичної допомоги врятувати життя було малоймовірно.

Після отримання тілесних ушкоджень смерть ОСОБА_10 настала на протязі короткого проміжку часу, майже відразу (т.2 132-137).

Показами потерпілого ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_10 була його дружиною. 15.12.2024 близько 02 год. 30 хв. до нього зателефонував син та повідомив, що ОСОБА_10 загинула в дорожньо-транспортній пригоді. В цей час він перебував в зоні бойових дій. Дізнавшись про смерть дружини отримав глибоку душевну травму. Також, вказав, що психологічно дуже важкого переживають дану подію і їхні діти - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Показами ОСОБА_5 , яка в суді повідомила, що є рідною сестрою ОСОБА_10 15.12.2024 близько 02 год. 20 хв. до неї зателефонувала ОСОБА_13 та повідомила, що на Копистинському шосе автомобіль збив ОСОБА_10 , після чого зник з місця події. Після цього, оскільки вона мешкала недалеко, вона прийшла на місце пригоди, де у той момент вже знаходились працівники поліції та здійснювали фіксацію місця ДТП. Також, пояснила, що із сестрою були дуже близькими і вона важко переживає її втрату.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.01.2025 року з фотоілюстрацією, під час якого свідок ОСОБА_9 вказала на місце та обставини скоєної дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с. 167-172).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/123-25/562-ІТ від 04.02.2025 року, на момент дослідження робоча гальмова система та рульове керування автомобіля марки «Suzuki» моделі «Grand Vitara», р.н. НОМЕР_1 перебували у працездатному стані та виконували свої конструктивні функції (т.2 а.с. 177-182).

Висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/123-25/565-ІТ від 03.02.2025 року, згідно якого місце наїзду автомобіля Suzuki Grand Vitara, р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_10 знаходилось на правій смузі руху в напрямку вул. Ціолковського м. Хмельницького, перед початком ділянки осипу фрагментів лакофарбового покриття та уламків пластику, а саме перед розташуванням фрагменту за позначкою №1, зафіксованого на схемі протоколу ОМП від 15.12.2024 року (т.2 а.с.188-191).

Даними протоколу слідчого експерименту від 05.02.2025 року з фотоілюстрацією, під час якого обвинувачена ОСОБА_8 вказала на обставини ДТП (т.2 а.с. 208-216).

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/123-25/2472-ІТ від 26.02.2025 року, водій автомобіля Suzuki Grand Vitara, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 , як при обраній нею швидкості руху - 60 км/год. та і при дозволеній швидкості - 50 км/год., шляхом належного виконання технічних вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась в діях водія автомобіля Suzuki Grand Vitara, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 2.3. (б), 12.4, 12.9б), 12.3 Правил дорожнього руху, при цьому дії водія ОСОБА_8 , які не відповідали технічним вимогам п.12.3 Правил з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с. 223-230).

Окрім цього, встановлені судом обставини підтверджуються: вилученими у справі речовими доказами; карткою виїзду екстреної медичної допомоги; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення сп`яніння та судово-медичною експертизою №2437 від 20.12.2024, якими встановлено відсутність алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_8 .

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом.

Показання ОСОБА_8 в судовому засіданні про те, що вона не помітила потерпілу на проїжджій частині, оскільки саме в цей час дивилась у дзеркало заднього виду, свідчать про те, що обвинувачена керуючи транспортним засобом не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну та створила своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Також, пояснення ОСОБА_8 про те, що вона залишила місце події, оскільки злякалась і перебувала в стресовому стані, на переконання суду, жодним чином не можуть виправдовувати таких вчинків.

Таким чином, дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та її дії слід кваліфікувати: за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої; за ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходи до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Обвинувачена на момент вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждала, не страждає на такі і в теперішній час, поводяться адекватно. Тому суд визнає її осудною та відповідальною за скоєне.

При обранні обвинуваченій виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особа винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд враховує, що ОСОБА_8 повністю визнала свою вину, щиро кається у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, що пом`якшує їй покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій - відсутні.

При цьому, ОСОБА_8 посередньо характеризується, раніше не судима, вчинила необережний тяжкий злочин (враховуючи положення ст.ст. 4, 5, 12 КК України), в стані сп`яніння не перебувала, частково відшкодувала заподіяну потерпілому моральну шкоду, висловила жаль щодо спричинених наслідків.

Відповідно до висновку органу пробації, ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства визначено як середній, при цьому її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Разом з цим, ОСОБА_8 , відразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлюючи, що в результаті її дій потерпіла перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена реальної можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, нехтуючи моральними нормами співжиття, не вжила заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_10 , не викликала бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не вжила самостійних заходів для доставлення потерпілої до лікувального закладу, при цьому зникла з місця дорожньо-транспортної пригоди та залишила без допомоги потерпілу.

Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, особу винної, наслідків кримінального провадження, позиції прокурора та потерпілих, які наполягають на призначенні суворого покарання, суд приходить до висновку що виправлення і перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції її від суспільства та їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст.135, ч.2 ст.286КК України. При цьому, враховуючи допущені ОСОБА_8 грубі порушення Правил дорожнього руху їй слід також призначити додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання слід визначити шляхом часткового складання призначених покарань.

За даних обставин справи, суд не вбачає за можливе виправлення обвинуваченої без відбування покарання та застосування положень ст. 75 КК України, про що заявив захисник обвинуваченої.

Оскільки ОСОБА_8 засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, вона може ухилитись від суду та відбування покарання, тому останній з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_8 та Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода зокрема полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 2 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ст. 979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відповідно до ст.18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

У разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, а для регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - у межах страхових сум, встановлених на день укладення внутрішнього договору страхування, за яким здійснюється така виплата, зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи.

Згідно зі ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Suzuki» моделі «Grand Vitara», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 (власника вказаного джерела підвищеної небезпеки) на момент скоєння ДТП була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Національна страхова компанія Оранта» (код ЄДРПОУ 0003418) (далі - Страховик) з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320 000 грн., а за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн. (поліс № 219382458).

У цивільному позові потерпілі просять суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія Оранта» (код ЄДРПОУ 0003418) на користь: ОСОБА_4 106 666 грн. моральної шкоди та 30 015 грн. матеріальної шкоди; ОСОБА_14 106 666 грн. моральної шкоди; на користь ОСОБА_15 106 666 грн. моральної шкоди.

Окрім цього, потерпілі просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь: ОСОБА_4 693 334 грн. моральної шкоди; ОСОБА_14 693 334 грн. моральної шкоди; ОСОБА_15 693 334 грн. моральної шкоди; ОСОБА_5 800 000 грн. моральної шкоди.

Також потерпілі просять звернути стягнення на автомобіль «Suzuki» моделі «Grand Vitara», р.н. НОМЕР_1 , який належний ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілим.

Суд вважає, що у зв`язку з загибеллю ОСОБА_10 , діями обвинуваченої, які перебувають у прямому причинному зв`язку з такими наслідками, потерпілим заподіяно моральну шкоду, оскільки останні перенесли сильні душевні страждання пов`язані із втратою близької людини, що змінило звичний спосіб їх життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування.

На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинуваченої, наслідків, що настали, понесених потерпілими моральних страждань, суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір цього відшкодування слід визначити в сумі по 506 666 грн. потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та 400 000 грн. потерпілій ОСОБА_5 . Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати.

Разом з цим, під час досудового розслідування обвинуваченою відшкодовано потерпілому ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 26 000 грн.

З огляду на викладене, з ПАТ «Національна страхова компанія Оранта» на користь потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підлягають стягненню по 106 666 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ПАТ «Національна страхова компанія Оранта» 30 015 грн. витрат пов`язаних з похованням не підлягають до задоволення, оскільки такі не відносяться до матеріальної шкоди.

Незвернення потерпілих безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування, тому, подавши позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, потерпілі здійснили відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Саме такий правовий висновок зробила Велика Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к).

Окрім цього, з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 374 000 грн. моральної шкоди (506 666 - 106 666 - 26 000 = 374 000). На користь ОСОБА_14 підлягає стягненню 400 000 грн. (506 666 - 106 666 = 400 000) моральної шкоди. На користь ОСОБА_15 підлягає стягненню 400 000 грн. (506 666 - 106 666 = 400 000) моральної шкоди. На користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 400 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги потерпілих щодо звернення стягнення на автомобіль «Suzuki» моделі «Grand Vitara», р.н. НОМЕР_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілим, обвинувачена визнала, зазначила що іншого майна та грошових коштів у неї немає, а тому такі вимоги потерпілих підлягають до задоволення.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в сумі 10346 грн. 70 коп. у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання:

-за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

На підставі та в порядку ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання час її попереднього ув`язнення з 15.12.2024 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишити попередній - тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілих задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія Оранта» (код ЄДРПОУ 0003418) на користь ОСОБА_4 106 666 грн. моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія Оранта» (код ЄДРПОУ 0003418) на користь ОСОБА_14 106 666 грн. моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія Оранта» (код ЄДРПОУ 0003418) на користь ОСОБА_15 106 666 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 374 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_14 400 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 400 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 400 000 грн. моральної шкоди.

Звернути стягнення на автомобіль «Suzuki» моделі «Grand Vitara», р.н. НОМЕР_1 , який належний ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілим.

В решті позовних вимог потерпілих - відмовити.

Речові докази:

-автомобіль марки «Suzuki» моделі «Grand Vitara», р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, VIN: НОМЕР_2 , який поміщено на територію майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області, що розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Романа Шухевича, 120Д - підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілим;

-диск DVD-R із відеозаписами, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - зберігати при справі;

-фрагменти лакофарбового покриття, полімерний фрагмент кузова автомобіля, 12 уламків деталей від автомобіля, змиви із салону автомобіля, які передано до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Хмельницькій області (квитанція порядковий номер 567) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 10346 грн. 70 коп. процесуальних витрат.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: