ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 474/219/25

Провадження № 1-кп/486/163/2025

05 травня 2025 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Південноукраїнську Миколаївської області матеріали кримінального провадження внесеного 23.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180, на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Новомиргородського району, Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, депутатом будь-яких рад не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, котрий на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу, по мобілізації на посаді робітника підсобного інженерного відділення, інженерного взводу, інженерної роти, військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження внесене 23.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, що під час досудовиго розслідуванням встановлено, що 19.06.2024 року ОСОБА_4 було призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та того ж дня направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.06.2024 року №191 солдат ОСОБА_4 призначений на посаду курсанта військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, та визначено таким, що справи та посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Також, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.08.2024 року №223 солдат ОСОБА_4 , котрий прибув із військової частини НОМЕР_2 призначено на посаду робітника підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, та визначено таким, що справи та посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків за посадою шпк «солдат».

У відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Отже, з 19.06.2024 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_3 із територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Так, 22.12.2024 року близько об 22:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 знаходився у місці розосередження особового складу ВЧ НОМЕР_1 , що знаходилось у приміщенні господарської будівлі, розташованої на території колишнього гарману в АДРЕСА_2 .

Далі, в цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла суперечка з приводу, того що останній постійно вживає алкогольні напої та заважає відпочивати, та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник у ОСОБА_4 злочинний умисел направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 з мотивів негативного відношення до останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 взяв правою рукою металевий розкладний ніж, який тримав при собі, та підійшовши до ОСОБА_6 , котрий в той момент лежав на ліжку, та умисно наніс останньому один удар ножем в область тулуба з ліва, в результаті чого спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки.

У цей же день ОСОБА_6 було доставлено до КНП Кривоозерська БЛ.

Внаслідок своїх умисним діями, ОСОБА_4 спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_6 у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент заподіяння. Нанесене ОСОБА_4 тілесні ушкодження ОСОБА_6 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із тими наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_4 , кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України - спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

05.05.2025 року між прокурором Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 52, 468, 469, 470 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений та захисник дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався у повному обсязі визнати свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, здійснював співробітництво з органом досудового слідства.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, а саме у вигляді 5 років позбавлення волі, - на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений у судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду на укладання угоди, також зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зазначає наступне.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.3 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Суд встановив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, як небезпечне для життя в момент заподіяння.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є: щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Також враховуючи дані про особу обвинуваченого, який виключно позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, є діючим військовослужбовцем, висловлює жаль з приводу вчиненого, повністю відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні. Узгоджена міра покарання та звільнення від його відбування, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 75 КК України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Матеріальна шкода у кримінальному провадженні не заподіяна.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання щодо запобіжного заходу суд вирішує у відповідності до абз. 8 п. 2) ч. 3 та абз. 13) п. 2) ч. 4 ст. 374 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 від 05.05.2025 року у кримінальному провадженні №0000180 від 23.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05.05.2025 року покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 23.12.2024 року, тобто з моменту його затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, з урахуванням обмежень прав прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1