ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1531/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на незаконне утримання,

В С Т А Н О В И В:

30.05.2025 до суду надійшла скарга ОСОБА_2 , у якій він просить визнати дії працівників поліції та ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконними, зобов`язання вчинити дії, негайно звільнити від незаконного утримання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після зупинки автомобіля його доставили до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де його утримують. Послався на те, що указ Президента України про запровадження воєнного стану є фікцією, військовий стан і мобілізація нікчемними, а поліція і ТЦК та СП є приватними установами, працівники яких вчиняють відносно скаржника незаконні дії.

За результатами вивчення матеріалів скарги слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу слід повернути без розгляду з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Згідно пункту 10 статті 3 цього Кодексу кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Імперативним положенням, зафіксованим у статті 7 КПК України, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності тощо.

Частина перша статті 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування та визначає учасників кримінального провадження, які мають право на оскарження відповідного рішення, дії чи бездіяльності.

За приписами пункту 1 цієї норми на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Незважаючи на те, що вимоги до змісту та форми скарги, яка подається слідчому судді в порядку статті 303 КПК України, кримінальний процесуальний закон прямо не визначає, очевидно, що скарга як різновид письмового звернення до органу державної влади має містити, зокрема відомості про особу заявника (прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання) та бути скріпленою його власноручним підписом (електронним підписом з урахуванням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Такі вимоги до звернення законодавець передбачив у статті 5 Закону України «Про звернення громадян», положення якої застосовуються слідчим суддею на підставі частини шостої статті 9 КПК України.

Дослідженням скарги ОСОБА_2 установлено відсутність власноручного підпису.

Одночасно, слід зазначити наступне.

Одним з головних принципів, якому повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, є принцип законності, згідно з яким суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК України).

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України (ч. 3 ст. 26 КПК України).

За приписами ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до статті 207 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Підстави затримання особи уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді встановлені нормою ст. 208 КПК України. Проте, ще однією підставою затримання особи без ухвали слідчого судді в умовах воєнного стану є наявність обґрунтованих обставин, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину (п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України).

З огляду на зазначене можна дійти висновку, що передбачені ст. 206 КПК України загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини поширюються не на усі обставини, які розцінюються особою як порушення її права на свободу та особисту недоторканість, а лише на випадки, коли особа позбавляється свободи у процедурі здійснення кримінального провадження.

Зі змісту скарги не вбачається, що ОСОБА_2 є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст.ст. 207, 208 КПК України та не утримується правоохоронними органами у зв`язку зі здійсненням кримінального провадження, а по суті оскаржує дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 та патрульної поліції, які за своїм службовим статусом не є учасниками кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, та оскільки чинний кримінальний процесуальний закон не містить норм, які б визначали наслідки подання скарги, яка не містить підпису заявника та не відповідає засадам судочинства та завданням і загальним засадам кримінального провадження, слідчий суддя вбачає підстави для застосування положення п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України щодо повернення скарги поданої особою, яка не має права подавати скаргу.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 110, 369-372, частиною другою статті 304 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1