Справа № 946/4170/22
Провадження № 1-кп/946/148/25
УХВАЛА

Іменем України

07 липня 2025 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_3 ,

обвинувачений: ОСОБА_4 , захисник: ОСОБА_5 ,

провівши в місті Ізмаїл Одеської області в залі суду відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000361, за обвинуваченням,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець села Кислиця, Ізмаїльського району, Одеської області, з середньо-технічною освітою, одружений, член ФГ «БІМ-БОМ», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,-

встановив:

Згідно обвинувального акту: ОСОБА_4 обвинувачується в наступному.

Згідно зі ст. 2 Земельного кодексу України (далі - ЗКУ) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Так, згідно зі п. а) ч. 1 ст. 19 ЗКУ, землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі сільськогосподарського призначення.

Згідно зі ст. 33 ЗКУ, земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Відповідно до ст. 93 ЗКУ, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі ч. а), б), г) ст. 95 ЗКУ, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 126 ЗКУ, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 130 ЗКУ, набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть громадяни України.

Згідно до п. б) ч. 1 ст. 211 ЗКУ, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

У вересні 2020 року, більш точного часу органами досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , будучи членом ФГ «БІМ-БОМ» (), за попередньою змовою з особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, який являється засновником ФГ «БІМ-БОМ», маючи умисел на зайняття земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, приватної форми власності з кадастровими номерами: :01:004:0403, площею 2 га, яка належить ОСОБА_6 ; :01:004:0410, площею 2 га, яка належить ОСОБА_7 ; :01:004:0409, площею 2 га, яка належить ОСОБА_8 ; :01:004:0405, площею 2 га, яка належить ОСОБА_9 ; :01:004:0400, площею 2 га, яка належить ОСОБА_10 ; :01:004:0402, площею 2 га, яка належить ОСОБА_11 ; :01:004:0399, площею 2 га, яка належить ОСОБА_12 ; :01:004:0401, площею 2 га, яка належить ОСОБА_13 ; :01:004:0404, площею 2 га, яка належить ОСОБА_14 ; :01:004:0406, площею 2 га, яка належить ОСОБА_15 (загальною площею 20 га), розташованих на території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, за межами с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області (острів Кислицький), які на підставі укладених між власниками земельних ділянок договорів, знаходяться з вересня 2020 року в оренді законного користувача СФГ « ОСОБА_16 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), самовільно зайняли вказані земельні ділянки та засіяли їх озимою пшеницею.

Далі, ОСОБА_4 спільно з особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. 16 липня 2021 року, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 93, ст. 95, ч. 4 ст. 124, ст. 125, ст. 126, ст. 130, ст. 211, ст. 212 Земельного Кодексу України та ч. 1, 5 ст. 6, ст. 13, ст. 14, ст. 15, ч. 1 ст. 16, ст. 17 Закону України «Про оренду землі», які регламентують право набуття власності та користування земельними ділянками, при відсутності відповідних договорів про передачу ФГ «БІМ-БОМ» у власність чи надання у користування земельних ділянок, самовільно зайняли земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:004:0403; :01:004:0410; :01:004:0409; :01:004:0405; :01:004:0400; :01:004:0402; :01:004:0399; :01:004:0401; :01:004:0404; :01:004:0406 (загальною вартістю 1 491 560 грн.), де за допомогою автотранспорту ФГ «БІМ-БОМ» (комбайн ДОН 1500Б, трактор МТЗ-80, вантажний автомобіль «ЗІЛ») зібрали врожай озимої пшениці у розмірі 30 тон.

Таким чином, в період з 01.09.2020 по 31.12.2021, законним користувачем СФГ « ОСОБА_16 », за час перебування у нього в оренді земельних ділянок загальною площею 20 га, у тому числі, що належать: ОСОБА_6 кадастровий номер :01:004:0403; ОСОБА_7 кадастровий номер :01:004:0410; ОСОБА_8 кадастровий номер :01:004:0409, ОСОБА_9 кадастровий номер :01:004:0405; ОСОБА_17 кадастровий номер :01:004:0400; ОСОБА_11 кадастровий номер :01:004:0402; ОСОБА_12 кадастровий номер :01:004:0399; ОСОБА_13 кадастровий номер :01:004:0401; ОСОБА_14 кадастровий номер :01:004:0404; ОСОБА_15 кадастровий номер :01:004:0406, понесені витрати за виплатами зазначеним фізичним особам власникам земельних ділянок в сумі 21 062,9 грн., та у зв`язку з самовільним використанням даних земельних ділянок ФГ «БІМ-БОМ», недоодержано чистого прибутку в сумі 213 430,6 грн, що у відповідності до ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України визначається збитками в сумі 234 493,5 грн.

За наслідком протиправних дій ОСОБА_4 та особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. потерпілій особі СФГ « ОСОБА_16 » завдано значної шкоди у розмірі 234 493,5 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за ознаками самовільного зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю, вчинене групою осіб.

Під час судового розгляду захисник та обвинувачений заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та просили закрити кримінальне провадження відносно нього.

Прокурор ОСОБА_3 , не заперечувала проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження з таких підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом ч. 2 ст. 49 КК, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування вказаної норми права, наведеного у п.п. 59, 60 постанови від 02.02.2023 у справі №735/1121/20, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в самовільному зайнятті занятті земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю, вчинене групою осіб.

Санкція статті ч. 2 ст. 197-1 КК України (в редакції Закону № 2617-УІ1І від 22.11.2018) передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від двох до чотирьох років або позбавленням волі на строк до двох років.

Відповідно до ч.4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 197-1 КК України є нетяжким злочином.

ОСОБА_4 від досудового слідства та суду не ухилявся. В розшуку не перебував. Вироки судів у відношенні ОСОБА_4 про його засудження за вчинення інших злочинів - відсутні.

ОСОБА_4 не визнає вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, але при цьому не заперечує проти закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України ( у зв`язку з закінченням строків давності). При цьому він розуміє, що закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строків давності є нереабілітуючою підставою.

Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження щодо такого звільнення, якщо є згода цих осіб на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, а також за умови, що суд роз`яснив їм суть підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, вказана правова позиція міститься в постанові ККС ВС у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км 19).

Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 вчинив самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене групою осіб за період з 01.09.2020 по 31.12.2021 , тобто з вказаної дати минув трьох річний термін він має бути звільнений від кримінальної відповідальності.

Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, то кримінальне провадження відносно нього має бути закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Керуючись ст. 49 КК, ст. ст. 284, 370 372 КПК, суд

постановив:

Клопотання захисника та обвинуваченого - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК Украъни.

Закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000361 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК Украъни, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито.

Арешт на речові докази накладений згідно ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 01 лютого 2022 року скасувати.

Речовий доказ: DVD-R диск з відеозаписами від 11.07.2021 та 12.07.2021 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1