КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/2942/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною другою статті 111, частиною третьою статті 436-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000718 від 27 грудня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року клопотання прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою - задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 16 травня 2025 року включно.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; ухвалу слідчого судді скасувати та змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі або застосувати заставу у сумі, яка відповідає 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Уважає, що оскаржувана ухвала не відповідає повноті судового розгляду, висновок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

У мотивування апеляційної скарги зазначає, що в описово-мотивувальній частині оскаржуваної ухвали помилково зазначено, що підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні не проведено, оскільки підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000718 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було розпочате 21 січня 2025 року колегією суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі №331/377/25 та наступний судовий розгляд призначено на 24 березня 2025 року о 10:00, що підтверджує розпочату та продовжувану підготовчу стадію у цьому кримінальному провадженні.

Вказує, що у порушення вимог кримінального процесуального законодавства слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 16 місяців, що прямо заборонено законом.

Також зауважує, що строк тримання під вартою ОСОБА_7 завершувався 21 березня 2025 року, а клопотання прокурора вручено ОСОБА_7 18 березня 2025 року, отже встановлений частиною шостою статті 199 КПК України строк не дотриманий.

Уважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 є суперечливим, неконкретним та не містить важливих відомостей щодо обставин кримінального правопорушення, таких як час, місце, спосіб та інші важливі обставини.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 інкриміновано вчинення злочинів, що полягає у державній зраді, а саме у наданні іноземній державі, іноземній організації, її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 111 КК України, в обвинувальному акті не викладено інформацію в чому полягала підривна діяльність проти України.

На переконання сторони захисту, вказані у клопотанні матеріали не підтверджують змісту обвинувачення, а вказують лише на роботу спецслужб один проти одного без логічного завершення передачі інформації на користь іншої держави, отже достатніх відомостей у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення у сторони обвинувачення немає.

Зазначає, що жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, прокурором не доведений.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 не має сенсу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як враховуючи його попереднє місце роботи (офіцер діючого резерву по посаді начальник відділу у Службі зовнішньої розвідки), про нього є багато інформації у правоохоронних органів, а також підзахисний розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може у подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі.

Вказує, що ОСОБА_7 не має сенсу впливати на інших осіб, зокрема свідків, та впливати на відомості, отримані органами досудового розслідування, що свідчить про виключну надуманість та безпідставність таких тверджень.

Окрім того, посилається на те, що оскільки підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, вина не доведена, а пред`явлене обвинувачення не обґрунтоване та не підтверджене доказами, утримання ОСОБА_7 під вартою незаконне та необґрунтоване, а жоден ризик, передбачений статтею 177 КПК України, не доведений.

Зауважує, що внесення зміни до КПК України 21 березня 2023 року законодавцем не вказує на виключність застосування тримання під вартою до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 437-442 КК України.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що 18 березня 2025 року слідчий суддя обмежився складанням та проголошенням лише резолютивної частини ухвали, повний текст ухвали було виготовлено та вручено стороні захисту 19 березня 2025 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 1 частини третьої статті 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Матеріалами судової справи встановлено, що 18 березня 2025 року слідчим суддею проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Як зазначає захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, 18 березня 2025 року слідчий суддя обмежився складанням та проголошенням лише резолютивної частини ухвали, повний текст ухвали було виготовлено та вручено стороні захисту 19 березня 2025 року, що підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи захисника про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000718 від 27 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною другою статті 111, частиною третьою статті 436-2 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2024 року (справа №761/3434/24, провадження №1-кс/761/2825/2024) до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 березня 2024 року включно.

19 березня 2024 року постановою Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_12 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 25 квітня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року (справа №761/10435/24, провадження №1-кс/761/7194/2024) підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 квітня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року (справа №761/13549/24, провадження №1-кс/761/9148/2024) строк досудового розслідування продовжено до шести місяців з моменту повідомлення особі про підозру, тобто до 25 липня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2024 року (справа №761/14361/24, провадження №1-кс/761/9659/2024) підозрюваному ОСОБА_7 : продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 червня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року (справа №761/21795/24, провадження №1-кс/761/14160/2024) підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 25 липня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до одинадцяти місяців, тобто до 25 грудня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року (справа №761/26276/24, провадження №1-кс/761/16947/2024) підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 19 вересня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року (справа №761/33909/24, провадження №1-кс/761/22428/2024) підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 15 листопада 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року (справа №761/42182/24, провадження №1-кс/761/27883/2024) підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 25 грудня 2024 року включно.

28 листопада 2024 року на підставі доручення прокурора відділу Офісу Генерального прокурора підозрюваному та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та надано повний доступ до матеріалів досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року у справі №761/47450/24 (провадження №1-кс/761/31314/2024) продовжено строк тримання під вартою до 25 січня 2025 року включно.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2025 року у справі №331/377/25 (провадження №1-кп/ЗЗ 1/438/2025) продовжено строк тримання під вартою до 21 березня 2025 року включно.

Ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 січня 2025 року у справі №331/377/25 (провадження №51-225впс25) постановлено передати кримінальне провадження (справа №331/377/25) на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва.

Підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні Шевченківським районним судом не призначено в межах строку дії попередньої ухвали, згідно із якою, продовжувався строк тримання під вартою по 21 березня 2025 року.

17 березня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною другою статті 111, частиною третьою статті 436-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000718 від 27 грудня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року клопотання прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 16 травня 2025 року включно.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що відомості, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються відповідними даними, отриманими в ході досудового розслідування та долученими до матеріалів клопотання у сукупності, а саме:

- відповіддю на доручення Департаменту контррозвідки СБ України (далі - ДКР СБУ) від 05 грудня 2023 року, відповідно до якої громадянин України ОСОБА_7 виконує завдання представників ФСБ РФ щодо збирання та передавання даних, у тому числі тих, якими ОСОБА_7 володіє у зв`язку із виконанням службових обов`язків: даних про реорганізаційні заходи 1 Департаменту СЗР України, інформацію про резидентуру СЗР України з дислокацією за кордоном, дані про регіональні підрозділи СЗР України, інформації про функціонування Хмельницької та Рівненької АЕС, відомості про бойові комплекти, бойовий та чисельний склад військ Сил оборони України тощо;

- відповіддю на доручення ДКР СБ України від 19 грудня 2023 року, відповідно до якої громадяни країни ОСОБА_7 здійснює підбір проросійськи налаштованих громадян України з числа співробітників правоохоронних органів та спеціальних служб України, а також впливових державних службовців у Запорізькій області з метою використання останніх як кандидатів на посади у силові відомства можливої окупаційної влади на території м. Запоріжжя. При цьому, для конспіративного спілкування з представниками російських спеціальних служб ОСОБА_7 залучив свого знайомого ОСОБА_10 ;

- відповіддю на доручення ДКР СБ України від 19 грудня 2023 року, відповідно до якої громадянин України ОСОБА_7 отримує та виконує завдання на шкоду державній безпеці України від громадянина України (має громадянство РФ) ОСОБА_13 , резидента ФСБ РФ, у якого перебувають агенти зі збирання та передавання секретної та іншої інформації, що цікавить іноземну спецслужбу, одним з яких є ОСОБА_7 ;

- відповіддю Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування СБ України від 21 грудня 2023 року, згідно з якою відомості, які передаються ОСОБА_7 на користь спеціальних служб РФ, можуть належати до категорій, передбачених Зводом відомостей, що становлять державну таємницю (затверджений наказом Центрального управління СБ України від 23 грудня 2023 року № 383, далі - ЗВДТ), із ступенем секретності «цілком таємно» чи «таємно»;

- відповіддю оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 25 грудня 2023 року, згідно з якою відомості про бойові комплекти, бойовий та чисельний склад військ відповідно до ЗВДТ мають ступінь секретності «таємно»;

- протоколом огляду від 22 січня 2024 року матеріалів кримінального провадження №0001130, з якого вбачається, що в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001130 від 30 жовтня 2023 року проводилися негласні слідчі (розшукові) дії стосовно кадрового співробітника ФСБ РФ ОСОБА_14 , в ході яких здобуто відомості про спілкування останнього зі ОСОБА_13 щодо залучення ОСОБА_7 та ОСОБА_10 до виконання завдань на шкоду державній безпеці України, передавання останніми відомостей, що цікавлять спецслужбу РФ, канали такого передавання, суми коштів як оплату та інші обставини кримінального правопорушення, що підтверджується відповіддю на доручення від 14 листопада 2023 року, протоколами зняття інформації з електронних інформаційних систем від 28 листопада 2023 року та від 05 грудня 2023 року з додатками у вигляді матеріальних носіїв інформації;

- протоколом огляду матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій від 29 травня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 має сталі зв`язки з представниками спецслужб російської федерації, а також для прикриття своєї протиправної діяльності відповідним чином здійснив формальне оформлення співробітництва з СЗР України невстановлених на даний час осіб;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , з показань якого вбачається, що отримання інформації щодо функціонування Хмельницької та Рівненської атомних станцій; логістичних центрів доставки зброї та боєприпасів до м. Кривий Ріг, Дніпропетровської обл., космічної програми, можливого створення брудної бомби на території м. Кропивницький та м. Жовті Води Дніпропетровської області, щодо місць зосередження військових засобів зв`язку, військової техніки та іноземних найманців, які дислокуються в межах міст Києва, Дніпра, та Запоріжжя; тактичних характеристик підрозділів з числа іноземних найманців, планів їх розгортання, а також цілі та завдання, які перед ними ставляться; щодо резидентури СЗР України за кордоном, із з установчих даних та номерів телефонів її співробітників; установчі дані та номери телефонів співробітників СЗР України, які готові співпрацювати з фсб рф; дані щодо створеного Великою Британією Центру боротьби з російською дезінформацією із зазначенням установчих даних та номерів телефонів співробітників з української сторони, контакти ОСОБА_7 з представниками ФСБ РФ та передача зазначеної інформації, не санкціонувалась керівництвом СЗР України, участь у службовому відрядженні в Республіку Португалія інших осіб, окрім ОСОБА_7 , не передбачалася;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , з показань якого вбачається, що ініціатором службового відрядження до Республіки Португалії був сам ОСОБА_7 , а також те, що обсяг інформації, здобутої ОСОБА_7 , не відповідає тому, що зазначено у звіті про відрядження;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , з показань якого вбачається, що ініціатором службового відрядження до Республіки Португалії був сам ОСОБА_7 , а також те, що обсяг інформації, здобутої ОСОБА_7 , не відповідає тому, що зазначено у звіті про відрядження, а також тому, що декларувалось перед службовим відрядженням;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , з показань якого вбачається, що ініціатором сллужбового відрядження до Республіки Португалії був сам ОСОБА_7 , а також те, що обсяг інформації, здобутої ОСОБА_7 , не відповідає тому, що зазначено у звіті про відрядження, а також тому, що декларувалось перед службовим відрядженням;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , з показань якого вбачається, що ініціатором службового відрядження до Республіки Португалії був сам ОСОБА_7 , а також те, що обсяг інформації, здобутої ОСОБА_7 , не відповідає тому, що зазначено у звіті про відрядження, а також тому, що декларувалось перед службовим відрядженням;

- висновком комплексної судової експертизи відео-, звукозапису та судової портретної експертизи від 07 серпня 2024 року №391/1-85/4, згідно якого ОСОБА_7 ідентифіковано на аудіозаписах телефонних розмов, які ОСОБА_13 пересилав представнику спецслужб російської федерації ОСОБА_14 , що зафіксовано протоколами зняття інформації з електронних інформаційних систем від 05 грудня 2023 року №2/2/2-18184т та від 05 грудня 2023 року №2/2/2- 18186т;

- протоколом обшуку готельного номера 308, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , від 25 січня 2024 року, в якому перебував ОСОБА_7 ;

- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , по місцю проживання ОСОБА_10 , від 25 січня 2024 року;

- протоколом обшуку автомобіля марки «BMW Х5», н.з. НОМЕР_1 , від 25 січня 2024 року, яким користується ОСОБА_10 ;

- листами Державної прикордонної служби України від 07 лютого 2024 року, зі змісту яких убачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 спільно перетинали державний кордон України 22 серпня 2022 року в напрямку «виїзд» на автомобілі марки «BMWХ5», н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_10 ;

- іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.

Більше того, на даний час ОСОБА_7 набув статусу обвинуваченого, обвинувальний акт стосовно нього скеровано до суду.

Слідчий суддя виходив з того, що підготовче судове засідання Шевченківським районним судом м. Києва до 21 березня 2025 року не призначене, з огляду на що виникла необхідність у поданні до суду в межах місцезнаходження органу досудового розслідування в порядку частини шостої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку із закінченням строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання.

Також установлено, що в порядку, передбаченому частиною шостою статті 199 КПК України, прокурором було подано до Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , з підстав не призначення підготовчого судового засідання на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 у Шевченківському районному суді м. Києва до закінчення строку дії попередньої ухали.

До того ж, слідчий суддя врахував, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу та продовження дії запобіжного заходу, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, на момент розгляду даного клопотання, а саме про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, обставини, які враховувалися слідчими суддями раніше фактично не змінилися, ризики не зменшились.

Врахувавши вагомість доказів причетності ОСОБА_7 до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, фактичні обставини та характер інкримінованих кримінальних правопорушень, наслідки, які фактично настали у результаті вчинення даних кримінальних правопорушень, міру покарання, яка загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим, вік обвинуваченого, стан здоров`я, сімейний стан, слідчий суддя обґрунтовано вважав, що з високим ступенем ймовірності обвинувачений вживатиме заходів для ухилення від суду, ці ж фактори можуть спровокувати незаконний вплив на свідків, з метою зміни ними своїх показань наданих слідчому під час досудового розслідування.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини шостої статті 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно частини четвертої статті 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Таким чином, до початку підготовчого судового засідання за клопотанням прокурора слідчий суддя вправі застосувати запобіжний захід.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, обґрунтованість підозри була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, його апеляційному перегляді та продовження строку його застосування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання прокурора та встановлено, що 28 листопада 2024 року на підставі доручення прокурора відділу Офісу Генерального прокурора підозрюваному та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та надано повний доступ до матеріалів досудового розслідування, при цьому ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 січня 2025 року у справі №331/377/25 (провадження №51-225впс25) постановлено передати кримінальне провадження №0000718 від 27 грудня 2022 рокуна розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва (внаслідок визначення підсудності), станом на дату подання прокурором клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою підготовче судове засідання після отримання Шевченківським районним судом м. Києва матеріалів указаного кримінального провадження не призначено.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідним є до початку підготовчого судового засідання застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, у сукупності з вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Також місцевим судом обґрунтовано застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, зважаючи на положення частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-4421 КК України, а також враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, роль підозрюваного ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах, тяжкість кримінальних правопорушень та їх суспільну небезпеку, процесуальну поведінку підозрюваного, дані щодо його особи.

А тому безпідставними є посилання скаржника, що внесення зміни до КПК України 21 березня 2023 року законодавцем не вказує на виключність застосування тримання під вартою до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 437-442 КК України.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною другою статті 111, частиною третьою статті 436-2 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 є суперечливим, неконкретним та не містить важливих відомостей щодо обставин кримінального правопорушення, таких як час, місце, спосіб та інші важливі обставини; незважаючи на те, що ОСОБА_7 інкриміновано вчинення злочинів, що полягає у державній зраді, а саме у наданні іноземній державі, іноземній організації, її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 111 КК України, в обвинувальному акті не викладено інформацію в чому полягала підривна діяльність проти України; вказані у клопотанні матеріали не підтверджують змісту обвинувачення, а вказують лише на роботу спецслужб один проти одного без логічного завершення передачі інформації на користь іншої держави, отже достатніх відомостей у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення у сторони обвинувачення немає, колегія суддів уважає передчасними, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, вина не доведена, а пред`явлене обвинувачення не обґрунтоване та не підтверджене доказами, строк тримання під вартою ОСОБА_7 завершувався 21 березня 2025 року, а клопотання прокурора вручено ОСОБА_7 18 березня 2025 року, отже встановлений частиною шостою статті 199 КПК України строк не дотриманий, не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_20 більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи про те, що в описово-мотивувальній частині оскаржуваної ухвали помилково зазначено, що підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні не проведено, оскільки підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000718 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було розпочате 21 січня 2025 року колегією суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі №331/377/25 та наступний судовий розгляд призначено на 24 березня 2025 року о 10:00, що підтверджує розпочату та продовжувану підготовчу стадію у цьому кримінальному провадженні не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються встановленими слідчим суддею обставинами кримінального провадження, зокрема, ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 січня 2025 року у справі №331/377/25 (провадження №51-225впс25) постановлено передати кримінальне провадження №0000718 від 27 грудня 2022 року на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва (внаслідок визначення підсудності), станом на дату подання прокурором клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою підготовче судове засідання після отримання Шевченківським районним судом м. Києва матеріалів указаного кримінального провадження не призначено.

При цьому, відповідно до частини десятої статті 35 КПК України після зміни складу суду розгляд кримінального провадження починається спочатку, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аргументи про те, що у порушення вимог кримінального процесуального законодавства слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 16 місяців, що прямо заборонено законом, є безпідставними, зважаючи на те, що відповідно до частини шостої статті 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4