Провадження № 11-кп/824/3744/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва розглядається кримінальне провадження №0001103 від 28 березня 2024 року стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтував наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: ризиком переховування, незаконного впливу на свідків та потерпілого.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року вищевказане клопотання задоволено та продовжено ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строк тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.05.2025 включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою врахував, що на час здійснення судового провадження існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Так, ризик переховування судом обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 усвідомлює гіпотетичну міру покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення та може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Ризик того, що ОСОБА_8 може впливати на потерпілого та свідків обґрунтовано судом тим, що він ознайомлений з матеріалами досудового розслідування, показаннями, які останні давали під час досудового розслідування та відомі всі анкетні дані зазначених осіб.

Також суд встановив, що ОСОБА_8 не має стійких соціальних зв`язків, а саме: не працює, не одружений, на утриманні не має неповнолітніх дітей, за місцем реєстрації не проживає, мешкає у хостелі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що сторона обвинувачення не володіє інформацією, яка б свідчила про схильність ОСОБА_8 до переховування від правоохоронних органів та судових органів, а до суду були надані письмові підтвердження наявності міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, наявності постійного місця проживання, а також відомості, які позитивно характеризують останнього, ризик можливого впливу на свідків та потерпілого ґрунтується на припущеннях, оскільки єдиний свідок був допитаний під відеозапис, попередньо будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, та не в його інтересах змінювати свої показання. Аналогічна ситуація, на переконання сторони захисту, є і з потерпілим, який в ході допиту був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст.383, 384 КК України.

В доповненнях до апеляційної скарги вказав, що в ході досудового розслідування та судового розгляду він систематично клопотав про визначення розміру застави, у разі, якщо суд дійде висновку про неможливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням від вартою. Проте, слідчі судді та суд, відмовляючи в застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, в своїх рішеннях посилаються на ч. 4 ст. 183 КПК України без належного обґрунтування.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_8 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника, що заявлені прокурором ризики ґрунтуються лише на припущеннях, є безпідставними, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Посилання захисника на недоведеність прокурором заявлених ризиків не знайшло свого підтвердження, оскільки клопотання прокурора містить відповідні відомості щодо існування заявлених ризиків з посиланням на відповідні аргументи, а судом було перевірено наявність ризиків та доводам прокурора надано належну оцінку.

Доводи сторони захисту про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема наявності на сьогоднішній час в нього постійного місця проживання, то на думку апеляційного суду, вказані обставини не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 .

Порушень норм кримінального процесуального законодавства та міжнародного законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.05.2025 включно,- без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: