Справа № 521/9347/25
Номер провадження:1-кс/521/2174/25
УХВАЛА

06 червня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000534 від 03.06.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, при цьому не маючи дозволу, передбаченого п.п. 2, 4, 9, 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми якостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі незаконно придбав у невстановлений спосіб предмет зовні схожий на АК-74 з маркуванням « НОМЕР_1 », предмет зовні схожий на АК-74 з маркуванням « НОМЕР_2 », магазин до АК-74 з маркуванням НОМЕР_3, магазин до АК-74 з маркуванням «НОМЕР_4, 60 предметів схожих на патрони 60 калібру 5, 45, 3 корпуси ручних осколкових гранат з маркуванням НОМЕР_5, 3 корпуси ручних осколкових гранат М 50 з однаковим маркуванням «НОМЕР_6», які відносяться до 3 категорії небезпечності, 3 запали типу УЗРГМ-2 з тавруванням «НОМЕР_7», «НОМЕР_8», «НОМЕР_9» та 3 запали іноземного виробництва до ручних осколкових гранат М50 без таврувань, які відносяться до 2 категорії небезпечності, ручний протитанковий гранатомет РПГ-22 з маркуванням НОМЕР_10, який відносяться до 2 категорії небезпечності, які в подальшому поклав до сірого мішка з тканини, який переніс і почав зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці до 04.06.2025.

У подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 04.06.2025 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на збут наявних у нього предметів, а саме: предмета зовні схожого на АК-74 з маркуванням « НОМЕР_1 », предмета зовні схожого на АК-74 з маркуванням « НОМЕР_2 », магазину до АК-74 з маркуванням НОМЕР_3, магазину до АК-74 з маркуванням «НОМЕР_4, 60 предметів схожих на патрони 60 калібру 5, 45, 3 корпусів ручних осколкових гранат з маркуванням НОМЕР_5, 3 корпусів ручних осколкових гранат М 50 з однаковим маркуванням «НОМЕР_6», які відносяться до 3 категорії небезпечності, 3 запалів типу УЗРГМ-2 з тавруванням «НОМЕР_7», «НОМЕР_8», «НОМЕР_9» та 3 запалів іноземного виробництва до ручних осколкових гранат М50 без таврувань, які відносяться до 2 категорії небезпечності, ручного протитанкового гранатомета РПГ-22 з маркуванням НОМЕР_10, який відносяться до 2 категорії небезпечності, без передбаченого законом дозволу.

Із метою реалізації свого злочинного умислу на збут бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, зв`язався за допомогою застосування кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками та смс-повідомленнями «Telegram» з громадянином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому запропонував збути вказану вище вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої за грошову винагороду, на що останній погодився.

У подальшому, 04.06.2025 близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в м. Одесі на автомобільній стоянці біля будинку 88, по вул. Балківській, діючи відповідно до плану своєї злочинної діяльності, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді створення сприятливих умов для вчинення злочинів із використанням зазначених предметів, зустрівся з ОСОБА_7 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, та незаконно збув останньому за 3000 доларів США: предмет зовні схожий на АК-74 з маркуванням « НОМЕР_1 », предмет зовні схожий на АК-74 з маркуванням « НОМЕР_2 », магазин до АК-74 з маркуванням НОМЕР_3, магазин до АК-74 з маркуванням «НОМЕР_4, 60 предметів схожих на патрони 60 калібру 5, 45, 3 корпуси ручних осколкових гранат з маркуванням НОМЕР_5, 3 корпуси ручних осколкових гранат М 50 з однаковим маркуванням «НОМЕР_6», які відносяться до 3 категорії небезпечності, 3 запали типу УЗРГМ-2 з тавруванням «НОМЕР_7», «НОМЕР_8», «НОМЕР_9» та 3 запали іноземного виробництва до ручних осколкових гранат М50 без таврувань, які відносяться до 2 категорії небезпечності, ручний протитанковий гранатомет РПГ-22 з маркуванням НОМЕР_10, який відносяться до 2 категорії небезпечності.

Після отримання грошових коштів у сумі 3000 доларів США (що за курсом НБУ станом на 04.06.2025 становить 124 800 гривень) ОСОБА_4 затримано правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, тобто придбанні, носінні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

04.06.2025 ОСОБА_4 затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

05.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За переконанням слідчого, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.06.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 03.06.2025, протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 03.06.2025 та 04.06.2025, протоколом огляду місця події від 04.06.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.06.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.06.2025, протоколом огляду і вручення грошових коштів від 04.06.2025, протокол походження (виготовлення) імітаційних засобів від 04.06.2025 та іншими матеріалами в сукупності.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що є об`єктивні причини вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній матиме можливість вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 не погоджується з вказаним клопотанням слідчого та просив відмовити в його задоволенні. Захисник зазначив, що його підзахисний раніше не судимий, вину визнає в повному обсязі та активно співпрацює з органом досудового розслідування, просив суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, а також вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за наступних підстав.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, у своєму клопотанні слідчий зазначає, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити бойові припаси, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, слідчий суддя вважає доведеними ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Показання свідків мають суттєве значення для доведення обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні. В умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо або використовуючи зв`язки з іншими особами, впливати на свідків у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення, погрози тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється), вказує той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, не має законного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення нових злочинів, із метою отримання коштів для забезпечення власного проживання. Крім того є підстави вважати, що ОСОБА_4 отримує дохід у зв`язку з своєю протиправною діяльністю.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, майновий стан підозрюваного, відсутність судимостей.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з характеру та обставин інкримінованих злочинів, беручи до уваги особу підозрюваного, можна дійти висновку про те, що у разі застосування менш суворого запобіжного заходу буде неможливо запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання його під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

Разом із цим, слідчий суддя керується положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України, згідно з якими при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та не вчинялися заходи щодо уникнення настання ймовірної кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави повинен складати суму у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

Підозрюваний ОСОБА_4 із дня обрання запобіжного заходу може внести заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області або забезпечити її внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому або прокурору.

За умови внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатись за межі м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 59 днів. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 03.08.2025

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_11