Справа № 752/1752/24
Провадження № 1-кс/752/6830/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000012 від 10.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000012 від 10.10.2023, у якому детектив просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Клопотання погодив прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 10.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Білоцерківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що начальник 23 військової санітарної летючки майор медичної служби ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою,неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в умовах воєнного стану, з січня 2023 року по серпень 2023 року видав вісім бойових наказів від 31.01.2023 № 1/БН дск, від 28.02.2023 № 2/БН дск, від 31.03.2023 № 3/БН дск, від 30.04.2023 № 4/БН дск, від 30.05.2023 № 5/БН дск, від 30.06.2023 № 6/БН дск, від 31.07.2023 № 7/БН дск, від 31.08.2023 № 8/БН дск із визначенням підпорядкованим підрозділам (військовослужбовцям) завдань, які за своїм змістом відповідали виконанню щоденних функціональних обов`язків за посадами та не були пов`язані з безпосередньою участю у бойових діях. Водночас, за відсутності вказаних бойових наказів, особовий склад у будь-якому випадку зобов`язаний виконувати свої функціональні обов`язки за посадою (у тому числі обов`язки військової служби).

Разом з цим, фактичне виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділам (військовослужбовцям) 23 ВСЛ цими наказами не передбачалось, а особовий склад фактично здійснював повсякденну діяльність (виконував свої функціональні обов`язки) у пункті постійної дислокації (м. Біла Церква, Київська область), у тому числі із всебічного забезпечення не перебуваючи у районах ведення воєнних (бойових) дій. При цьому, обов`язкові складові, зокрема виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною із визначенням конкретних завдань кожному підрозділу, до журналу бойових дій 23 ВСЛ не вносились.

На підставі виданих бойових наказів, до майора медичної служби ОСОБА_5 у період часу з березня 2023 року по жовтень 2023 року звертались заступники начальника 23 ВСЛ з рапортами від 07.03.2023, 01.04.2023, 02.05.2023, 01.06.2023, 03.07.2023, 02.08.2023, 01.09.2023, 02.10.2023 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям 23 ВСЛ у розмірі 30 000 грн - пропорційному часу безпосередньої участі і виконання бойових (спеціальних) завдань, як правило за весь місяць. В указаних рапортах останні посилались на бойові накази начальника 23 ВСЛ 31.01.2023 № 1/БН дск, від 28.02.2023 № 2/БН дск, від 31.03.2023 № 3/БН дск, від 30.04.2023 № 4/БН дск, від 30.05.2023 № 5/БН дск, від 30.06.2023 № 6/БН дск, від 31.07.2023 № 7/БН дск, від 31.08.2023 № 8/БН дск та не зазначали про участь кожного військовослужбовця у бойових діях чи спеціальних завданнях, які фактично такі завдання не виконували.

Отримавши рапорти від підлеглих військовослужбовців про виплату додаткової винагороди, майор медичної служби ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою, у порушення вимог: ст. ст. 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (змінами); ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.199 № 551-XIV (зі змінами); пункту 2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 в частині нарахування та виплати (документального оформлення) підпорядкованим військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень; пунктів 1.3, 1.5, 1.7 Порядку організації в системі Міністерства оборони України внутрішнього контролю та управління ризиками, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.04.2019 № 145, підпункту 3.1.3 пункту 3 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, перебуваючи на посаді начальника 23 Військової санітарної летючки, будучи військовою службовою особою, діючи з кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бездіяльності, хоча повинен був і міг їх передбачити, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в умовах воєнного стану, у період часу з березня 2023 року по жовтень 2023 року, перебуваючи за місцем дислокації 23 ВСЛ за адресою: АДРЕСА_2 , не перевіривши відомості, що документально підтверджують виконання підлеглими військовослужбовцями бойових (спеціальних) завдань, видав ряд безпідставних наказів як начальник 23 Військової санітарної летючки, а саме про незаконну виплату додаткової винагороди військовослужбовцям 23 ВСЛ за лютий 2023 року на загальну суму 1 828 157,14 грн, за березень 2023 року на загальну суму 2 001 077,41 грн, за квітень 2023 року на загальну суму 1 908 720,00 грн, за травень 2023 року на загальну суму 2 162 003,23 грн, за червень 2023 року на загальну суму 1 878 595,00 грн, за липень 2023 року на загальну суму 1 852 979,05 грн, за серпень 2023 року на загальну суму 1 763 187,08 грн, за вересень 2023 року на загальну суму 2 095 495,00 грн.

На підставі вказаних наказів про виплату додаткової винагороди з березня 2023 року по жовтень 2023 року військовою частиною НОМЕР_1 безпідставно здійснювалось нарахування та виплата військовослужбовцям 23 ВСЛ, яка перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , додаткової винагороди в розмірі 30000 грн за виконання бойових (спеціальних) завдань з лютого 2023 року по вересень 2023 року, що призвело до спричинення матеріальної шкоди (збитків) державі на загальну суму 15 490 213, 91 грн, що у п`ятсот і більше разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян та відповідно до примітки 2 статті 425 КК України є тяжкими наслідками.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Слідством встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_5 знаходиться квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060.

Детектив зазначає, що у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вказане нерухоме майно підозрюваного, з метою недопущення його відчуження.

На даний час органом досудового розслідування вживаються заходи для залучення потерпілого та його представника, а також з метою отримання інформації, чи заявлятимуть Збройні Сили України цивільний позов в порядку ст. 61 КПК України, чи цивільний позов буде пред`явлено прокурором у відповідності до ст. 128 КПК України та ст. 25 ЗУ «Про прокуратуру».

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є відшкодування шкоди в розмірі 15 490 213, 91 грн, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

На підставі зазначеного детектив просив про задоволення клопотання.

Також детектив у клопотанні просить здійснити розгляд клопотання без виклику власника майна, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про проведення розгляду цього клопотання без виклику власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Детектив в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя може постановити рішення про арешту майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а саме арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Встановлено, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 10.10.2023, у якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_5 набув у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного.

У судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження, додані детективом до клопотання на обґрунтування обставин, що дають підстави підозрюватиОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_5 , дослідження цих документів у сукупності формують у слідчого судді внутрішнє переконання, що мали місце обставини, про які зазначається у клопотанні, та що до їх вчинення може бути причетнийОСОБА_5 , тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У клопотанні детектив просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Разом з тим, згідно наявних в матеріалах справи відомостей встановлено, що станом на момент розгляду цього клопотання, потерпілі від кримінального правопорушення відсутні, цивільний позов у межах цього кримінального провадження не заявлено.

Слідчий суддя звертає увагу, що норми КПК України не встановлюють прямого обов`язку цивільного позивача на звернення з цивільним позовом, і не зазначають, що у будь-якому випадку такий позов має бути заявлений у кримінальному провадженні.

Отже, саме реалізація права на звернення з цивільним позовом є підставою для можливого застосування арешту майна в кримінальному провадженні з підстав, визначених п.4 ч.2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів врахувати заявлений стороною обвинувачення можливий розмір шкоди та перевірити співмірність ціни позову розміру шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

З огляду на відсутність в матеріалах провадження цивільного позову, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність на даний час правових підстав для арешту майна підозрюваногоОСОБА_5 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання детектив про арешт майна, оскільки детективом не доведено наявність обґрунтованих підстав і мети, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, а також не доведено необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на викладене у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000012 від 10.10.2023, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1