№ 1-кп/317/226/2025
№ 317/5832/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої, адвоката ОСОБА_4

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000493 у відношенні: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця, раніше в силу статті 89 КК України не судимого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 155 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2024 року в першій половині дня (встановити точний час в ході судового розгляду не вдалось), ОСОБА_6 , будучи повнолітньою особою та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де також знаходилась неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час спілкування з неповнолітньою ОСОБА_7 у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло неповнолітньої особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру пов`язаних з оральним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_7 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, ОСОБА_6 , без застосування фізичного або психологічного насильства, вступив з нею в статеві зносини, ввівши свій половий член до її рота.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково (в частині факту орального проникнення), та пояснив наступне.

Влітку 2024 року він, як діючий військовослужбовець, перебував на ротації в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, де винаймав житло.

14 серпня 2024 року він прокинувся близько п`ятої години ранку та привів себе у порядок. Приблизно на початку сьомої години він пішов до своїх побратимів, які проживали неподалік. Його шлях проходив через подвір`я чоловіка на ім`я ОСОБА_8 . Вони з побратимами постійно ходили один до одного через це подвір`я. ОСОБА_8 був не проти.

Коли він проходив повз будинок ОСОБА_8 , той побачив його у вікно і став кричати, щоб той заходив до будинку. В цей момент з будинку вийшла ОСОБА_9 та також почала його запрошувати всередину будинку. При цьому вона його обняла та тихо сказала, щоб він зайшов, інакше ОСОБА_8 її поб`є.

Він зайшов у будинок та, пройшовши з ОСОБА_10 до кімнати, побачив стіл, за яким сидів ОСОБА_8 . Господар запросив його присісти та налив йому пиво, яке стояло на столі. Він трохи випив з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . ОСОБА_8 , при цьому, розпитував його про побратимів.

Через деякий час пиво закінчилось і він сказав, що у нього вдома є вино. Він сходив додому та приніс пляшку вина та три шоколадки. Далі продовжували сидіти за столом та пити вино. Донька ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , також була там та пила трохи вина. При цьому вона сіла йому на коліна та сиділа там деякий час. Приблизно в той час до них приходила жінка, яка проживала неподалік, з якою він ходив усамітнитись у флігель, після чого повернувся за стіл.

Коли закінчилось вино, вони з ОСОБА_10 пішли в магазин, де він купив пляшку горілки та їжу. Також купив морозиво і солодощі для ОСОБА_11 , яка його просила про це. ОСОБА_12 він не пив, просто сидів за столом та розмовляв. Додав, що всього вдома у ОСОБА_8 він випив пару ковтків пива та пару ковтків вина. У стані алкогольного сп`яніння він не перебував.

Через деякий час він вийшов у туалет, де зустрів ОСОБА_11 , з якою деякий час розмовляв. Запитав у неї, які квіти вона любить і коли та відповіла, що любить білі троянди, пообіцяв їй їх купити.

Повернувшись за стіл він ще деякий час сидів там, після чого йому було треба йти і він пішов. На той момент ще не було десятої години. По дорозі додому помітив, що забув там свою сумочку, в якій були гроші та документи, та повернувся за нею.

Він одразу зайшов у флігель, оскільки думав, що сумочку забув саме там, коли ходив туди з жінкою. Не побачивши у флігелі сумку, він сів на ліжко та почав згадувати, де він міг її залишити. В цей момент до флігеля зайшла ОСОБА_11 та сіла йому на руки, при цьому вона обняла його та притиснулась до нього. Деякий час вони цілувались, після чого він запитав у ОСОБА_11 «візьмеш у рота?», на що вона відповіла ствердно. Він дістав свій статевий член та помістив його до рота ОСОБА_11 . Через деякий час, приблизно через хвилину, він відчув, що ОСОБА_11 робить це невміло. Він запитав у чому справа, на що ОСОБА_11 відповіла, що не хоче. Після цього він застібнув штани та відійшов від ліжка, на якому сиділа ОСОБА_11 , до підвіконня.

Згодом до флігеля зайшов ОСОБА_8 та запитав у чому справа, він відповів, що вони з ОСОБА_11 спілкуються. Потім вони пішли до будинку і він побачив свою сумочку, яка висіла на спинці стільця, на якому він до цього сидів.

Коли він оглянув вміст сумочки, то побачив відсутність грошових коштів не вистачало кількох тисяч гривень. Він одразу звернувся до ОСОБА_8 з питанням, де гроші, на що ОСОБА_8 почав питати, що було у флігелі з ОСОБА_11 та схопився за сокиру і почав на нього кидатись. Він перехопив сокиру у ОСОБА_8 та, вийшовши на подвір`я, викинув її подалі. Потім пішов додому.

Зазначив, що до того дня він один раз бачив ОСОБА_11 . Це було в той день, коли їх привезли до ОСОБА_13 на передислокацію. До 14 серпня 2024 року з нею жодного разу не спілкувався. ОСОБА_8 знав як місцевого жителя, про якого ходили не найкращі чутки.

Пояснив, що на той момент він думав, що ОСОБА_11 вже є 18 років, оскільки вона, в силу свого фізичного розвитку, виглядала як повнолітня жінка. Він спочатку подумав, що ОСОБА_11 з ОСОБА_10 сестри. Поведінка ОСОБА_11 та її спілкування не давали йому сумнівів у тому, що вона є повнолітньою. Зазначив, що він нічого не пропонував та не обіцяв ОСОБА_11 за оральний секс. Вона йому сподобалась і він думав з нею в подальшому зустрічатись.

Показання ОСОБА_8 , які той надав у судовому засіданні, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 не міг бачити, як він ховав статевий член у штани: коли господар домоволодіння зайшов до флігеля, він вже був одягнутий та стояв біля підвіконня в стороні від ОСОБА_11 , яка сиділа на ліжку.

Після того, як він прийшов додому, він умився, сходив до магазину за алкоголем та повернувся додому. Деякий час він вживав алкоголь зі своїм орендодавцем, випивши приблизно 200 грамів горілки. В цей же день до нього приїхали працівники поліції.

Зазначив, що ОСОБА_8 вимагав у нього гроші.

При розгляді даного кримінального провадження судом, окрім допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , було допитано неповнолітню потерпілу ОСОБА_7 (в присутності її матері ОСОБА_14 та психолога ОСОБА_15 ), свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та експерта ОСОБА_18 . Також судом під час розгляду даного кримінального провадження досліджено письмові докази: протокол огляду місця події, висновки експертів та інші письмові докази.

Так, допитана в судовому засіданні в присутності своєї матері та психолога неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_19 вона знає деякий, нетривалий час. Коли вони тільки познайомились, вона казала йому, що їй 15 років і вона ходить до школи.

В той день ОСОБА_20 (тут і далі по тексту пояснень потерпілої ОСОБА_6 ) прийшов до них пити горілку. Приніс з собою шоколадки, якими пригостив її. Дорослі сиділи за столом та пили алкоголь, а вона була в своїй кімнаті.

Через деякий час її мама та ОСОБА_20 пішли в магазин, де ОСОБА_20 купив їй морозиво. Вона знову пішла до своєї кімнати. Коли вона доїла морозиво, то вийшла з кімнати викинути обгортку. З дорослими вона за столом не сиділа, оскільки матір їй це забороняла.

Потім вона вийшла надвір до альтанки, де слухала музику на телефоні та розмовляла телефоном з подружкою. Згодом ОСОБА_20 вийшов з хати та підійшов до неї, вона йому сказала, щоб зачекав доки вона договорить з подружкою. Потім вони з ОСОБА_21 почали розмовляти, він питав її про подружку, запитував як справи тощо.

Коли вона вже втомилась сидіти з ОСОБА_20 , вона пішла до хати де у своїй кімнаті знову їла морозиво. Через деякий час вона вийшла з кімнати, вимила руки та пішла до подруги, де була деякий час.

Коли вона повернулась додому, то переплутала й зайшла до «времянки», де побачила ОСОБА_20 , який там сидів. Вона сіла до нього на коліна, сіла як дитина до дорослого, і вони деякий час спілкувались. При цьому вона розповідала ОСОБА_20 як вона погуляла з подругою, а той питав її чи є у неї хлопець.

Потім ОСОБА_20 дістав свій статевий член та засунув їй до рота. Коли вона у нього запитала навіщо він це зробив і зазначила, що вона не хоче, він сказав: «ну не хочеш, то не треба». Зазначила, що в той момент їй було гидко та страшно і вона гукала маму, але мама мабуть не почула її.

Потім до «времянки» зайшов ОСОБА_8 , побачив їх та почав кричати.

Вказала, що їй до сих пір страшно і вона боїться бачити ОСОБА_20 .

В своїх поясненнях неповнолітня ОСОБА_7 спочатку зазначала, що ОСОБА_20 обіцяв подарувати їй білі троянди просто як друг, а потім, відповідаючи на питання, повідомила, що ОСОБА_20 обіцяв їй квіти за те, щоб вона взяла у рот його статевий член.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він проживає з дружиною у власному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Влітку 2024 року в їх будинку проживали військові. ОСОБА_6 до того дня він не знав.

В той день, можливо 14 серпня 2024 року (точної дати він не пам`ятає, але зазначив, що це могло бути саме в цей день) вранці він приїхав додому та побачив, що четверо військових сиділи за столом та пили пиво. Серед них був і незнайомий йому на той момент ОСОБА_6 , який на його думку прийшов у гості до своїх побратимів. Також там була його названа донька ОСОБА_14 та онука ОСОБА_7 .

Зазначив, що в той день він кілька разів робив ОСОБА_6 зауваження, щоб той не чіплявся до його названої доньки ОСОБА_14 , якій він поривався зробити масаж та залицявся до неї.

Через деякий час до них прийшла ОСОБА_22 , щоб зібрати малину. Пам`ятає, що ОСОБА_6 ходив з нею до «времянки».

Потім він знову на деякий час поїхав з дому, а коли повернувся, то побачив, що у «времянці» закриті двері, які мають бути постійно відкритими. Він зайшов до приміщення та побачив, як ОСОБА_6 , стоячи, заховав статевий член у штани та застібнув їх, після чого вискочив з приміщення. ОСОБА_11 в цей час стояла до нього обличчям та прикривала свій рот рукою. Він почав розпитувати у ОСОБА_11 , що трапилось, на що названа онука йому відповіла, що ОСОБА_20 «давав їй у рот». Він кинувся на вулицю за ОСОБА_6 , але не наздогнав його.

Зазначив, що ОСОБА_11 в той момент виглядала переляканою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що в той день вона приходила до ОСОБА_16 щоб порвати малину. При цьому зазначила, що вона ходила разом з ОСОБА_6 до «времянки», де вони займались сексом. Свідком будь-яких інших подій того дня вона не була.

Протоколом огляду місця події від 14 серпня 2024 року з фототаблицями до нього встановлено, що місцем події є територія домоволодіння АДРЕСА_2 .

На приблизній відстані 5 метрів від вхідної калитки знаходиться господарча будівля, обстановка у якій описана в протоколі (том 1, а.с. 91-96).

Протоколом огляду речей від 15 серпня 2024 року встановлено, що в ході проведення даної слідчої дії ОСОБА_14 співробітникам поліції були добровільно видані футболка та шорти, в яких її неповнолітня донька ОСОБА_23 , була одягнута під час події кримінального провадження 14 серпня 2024 року (том 1, а.с. 98-100).

Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_7 № 1397п від 17.10.2024 встановлено відсутність у потерпілої на час огляду будь-яких слідів статевого акту та відсутність у неї будь-яких тілесних ушкоджень. В описовій частині констатовано, що зріст неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 на момент огляду становить 142 сантиметра, а вага 45 кілограмів (том 1, а.с. 134-136).

Також судом досліджені висновки судово-медичних експертиз (проведені за спеціальностями «судово-медична імунологія» та «судово-медична цитологія») № 2941 від 17.09.2024, № 2943 від 18.09.2024, № 2942 від 16.09.2024, № 2940 від 11.09.2024, № 2938 від 04.09.2024, № 2937 від 04.09.2024 та № 2939 від 11.09.2024 якими встановлено групову належність крові потерпілої ОСОБА_24 та обвинуваченого ОСОБА_6 , зафіксована інформація щодо наявності на предметах одягу та в біологічному матеріалі потерпілої та обвинуваченого слідів біологічних речовин тощо. Ознаки статевого акту в будь-якій формі між потерпілою та обвинуваченим вказаними висновками не встановлені (том 1, а.с. 141?142, 147-150, 155-156, 160-161, 167, 173, 177-178).

Крім того, в судовому засіданні було досліджено висновок судового експерта № СЕ?19/108-24/19910-БД з додатками за напрямком «молекулярно-генетичні дослідження» (том 2, а.с. 29-41).

Висновком судово-психіатричного експерта № 401 від 18.09.2024 встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявляла та виявляє на час проведення експертизи психічний розлад у вигляді легкої розумової відсталості (помірно вираженої дебільності згідно МКХ 9) з емоційно-вольовою нестійкістю.

За віком (неповнолітня) та за своїм психічним станом могла формально розуміти обставини, що мають значення по справі (тобто тільки зовнішню сторону, хто, коли, де, що робив), формально розуміти характер скоєних відносно неї протиправних дій без всебічного оцінення ситуації через неосвіченість у питаннях сексуальних відносин, не сформованість морально-етичних норм, тому не могла повноцінно (в повному обсязі) чинити свідомий опір.

ОСОБА_7 , 2009 р.н., може давати відповідні показання (тобто тільки зовнішню сторону, хто коли, де, що робив, без всебічного оцінення ситуації через неосвіченість у питаннях сексуальних відносин, дій) на досудовому слідстві та в суді (том 1, а.с. 183-189).

Також в судовому засіданні була допитана судовий експерт ОСОБА_18 , яка входила до експертної комісії, що проводила психіатричну експертизу потерпілої ОСОБА_7 . Під час допиту в суді експерт підтвердила висновки, надані комісією та зазначила, що загальний розвиток та здібності потерпілої ОСОБА_7 не відповідають її біологічному віку через порушення розвитку. Вікторія має примітивне мислення та сприймає навколишнє середовище буквально без аналізу причин та наслідків. В ситуації правопорушення щодо неї, вона не могла прогнозувати розвитку події та не бачила для себе загрози. Її морально-етичні норми не сформовані і вона не була здатна навіть заперечити проти дій щодо неї.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_7 , виданим Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1, а.с. 115). Станом на момент події даного кримінального правопорушення її вік становив 15 повних років.

Характеристикою на ученицю 8-А класу КЗ Загальної середньої освіти «Кушугумська гімназія «Інтелект» від 14.08.2024 вих. № 01-13/282 та Висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини № 102 від 04.06.2019 підтверджено знижені когнитивні здібності та загальну інтелектуальну та поведінкову незрілість ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначено про те, що вона є дитиною з особливими освітніми потребами, має порушення мовлення (нечітке, невиразне, малозрозуміле), недостатню загальну обізнаність (том 1, а.с. 105-106, 107-114).

Судом досліджено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.08.2024, який підписано лікарем КНП ОКЗ ПД СЗХ Запорізької обласної ради. За цим висновком ОСОБА_6 відмовився від повного медичного огляду (том 1, а.с. 205).

Вказані докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, як окремо, так і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 , який є повнолітньою особою, дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло особи, що не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

При цьому суд критично оцінює доводи ОСОБА_6 щодо його необізнаності з реальним віком потерпілої ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив, що коли він вчиняв дії сексуального характеру щодо потерпілої, він оцінював її вік на дев`ятнадцять років. Зазначив, що її фізичний розвиток (зокрема, вторинні статеві ознаки) давав йому підстави вважати, що ОСОБА_7 є повнолітньою особою.

В той же час, як вбачається з описової частини висновку судово-медичного експерта, який проводив огляд потерпілої (висновок № 1397п від 17.10.2024), зріст ОСОБА_7 на час проведення експертизи (з 16.08.2024 по 17.10.2024) становив 142 сантиметри, а вага 45 кілограмів.

Усвідомлюючи, що зріст та вага людини певного віку не мають і не можуть мати константного стандарту, залежать від багатьох факторів (генетичні схильності, умови харчування, розвитку тощо), суд, для оцінки вказаних обставин даного кримінального провадження, вважає необхідним звернутись до медичних критеріїв оцінювання фізичного розвитку дітей шкільного віку, які затверджені Наказом МОЗ № 802 від 13.09.2013 (наказ діяв на момент події даного кримінального правопорушення).

Так, 142 сантиметри є середнім зростом для дівчат віком 10-11 років. Такий зріст включений до діапазону (min-max) дівчат віком від 9 до 13 років. Починаючи з чотирнадцятирічного віку, зріст 142 сантиметри є нижчим за нижчу границю норми.

Вага 45 кілограмів наближена до середньої для дівчат віком 12 років та в нормативному діапазоні (min-max) характерна для дівчат віком від 10 до 17 років.

Крім того, в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_7 зазначала, що після знайомства з ОСОБА_6 вона казала йому про те, що їй 15 років. В цьому контексті суд вважає необхідним звернути увагу на те, що неповнолітня ОСОБА_7 за своїм психічним станом не є особою, яка не здатна розуміти оточуючі обставини та давати їм в цілому вірну, хоч і примітивну, оцінку. Під час опитування її комісією лікарів психіатрів при проведення експертного дослідження, ОСОБА_7 вірно називала свою дату народження, свій вік, прізвище та ім`я (абз. 4, арк. 3 висновку). Вказане в сукупності з висновками судової психіатричної експертизи щодо психічного стану потерпілої, на думку суду, в достатній мірі спростовує доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо неможливості врахування показань потерпілої, яка, на думку обвинуваченого може не усвідомлювати те, що каже.

Також суд звертає увагу на показання потерпілої ОСОБА_7 , яка зазначила, що коли ОСОБА_6 ходив в магазин, то приніс їй морозиво. Вказане узгоджується з показаннями самого обвинуваченого, які він надав у судовому засіданні, згідно до яких перед тим як йти у магазин, він запитав у ОСОБА_11 , що їй купити, на що та відповіла солодощі та морозиво, що більш характерно для дитини, ніж для дорослої людини.

Всі зазначені вище обставини у своїй сукупності достатньою мірою свідчать про те, що ОСОБА_7 на момент події кримінального правопорушення була дитиною, яка не досягла шістнадцятирічного віку, і що ОСОБА_6 повною мірою це усвідомлював під час вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні надійшов до суду з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 155 КК України, як вчинення повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло особи, що не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій, поєднане з обіцянкою винагороди потерпілій.

В той же час, суд вважає невірною зазначену кваліфікацію дій ОСОБА_6 за вказаною нормою, оскільки в ході судового розгляду не було встановлено наявності такої кваліфікуючої ознаки як обіцянка винагороди потерпілій.

Так, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 спростовував те, що сексуальні дії відносно ОСОБА_7 він вчинив після обіцянки будь-якої винагороди. В той же час визнав, що він обіцяв ОСОБА_11 купити їй квіти, але зазначив, що таку обіцянку він давав не в контексті майбутнього сексуального контакту з нею, а в розмові, яка була за деякий час до події і не була пов`язана з можливими сексуальними відносинами.

В своїх поясненнях, наданих у судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_7 висвітлила цей момент суперечливо спочатку сказала, що ОСОБА_20 обіцяв їй купити квіти просто так, як друг. Потім, під час надання нею відповідей на питання, зазначила, що квіти ОСОБА_20 обіцяв їй подарувати для того, щоб вона здійснила з ним орально-генітальний контакт.

Будь-яких інших доказів щодо цієї обставини в ході судового розгляду надано та досліджено не було.

Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на сторону обвинувачення, належності та допустимості доказів на сторону, що їх подає.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Враховуючи те, що єдиним доказом обіцянки обвинуваченим ОСОБА_6 винагороди потерпілій ОСОБА_7 за здійснення з нею орально-генітального контакту є суперечливі в цій частині показання самої потерпілої, суд, констатуючи наявність обґрунтованого сумніву щодо цієї обставини, вважає її недоведеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини, її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає неправильною кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 155 КК України та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 155 КК України, оскільки ОСОБА_6 , будучи повнолітньою особою, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло особи, що не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує тяжкість скоєного злочину, який згідно до статей 12, 24 КК України є умисним нетяжким злочином, особу винного, який раніше в силу статті 89 КК України не судимий та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 під час судового розгляду не встановлено.

Суд не може врахувати зазначення обвинуваченим ОСОБА_6 в ході судових дебатів про його щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, виходячи з наступного.

Дійсно, під час його допиту в судовому засіданні та в ході судових дебатів ОСОБА_6 частково визнав свою провину у скоєнні злочину. При цьому суд враховує, що фактично обвинувачений погодився з тим, що він вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 155 КК України, що повністю відповідає кваліфікації, наданій судом. В той же час, суд зазначає, що і під час допиту в судовому засіданні, і в ході судових дебатів ОСОБА_6 вказував про те, що йому не було відомо про те, що потерпіла на той момент не досягла шістнадцятирічного віку. Вказані доводи були предметом дослідження та визнані судом неспроможними. Враховуючи те, що обізнаність обвинуваченого про вік потерпілої є обов`язковою кваліфікуючою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 155 КК України, в даному випадку суд не може вважати наявним в даній справі повне визнання обвинуваченим своєї вини. За таких обставин щире каяття є неможливим.

Обставинами, передбаченими статтею 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані.

Суд не може погодитись з доводами ОСОБА_6 щодо його тверезості при вчиненні даного злочину, оскільки він сам в наданих суду поясненнях зазначав, що в той день перед подією кримінального правопорушення він випив «два ковтки» пива та «два ковтки» вина. З показань потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_16 також вбачається, що ОСОБА_6 в той день разом з іншими особами вживав алкоголь. При цьому, оцінюючи доводи захисника, наведені в судових дебатах, суд не може вважати відсутність відповідного медичного висновку обставиною, яка виключає стан сп`яніння у обвинуваченого на момент події, оскільки медичний огляд йому пропонувався, але він сам відмовився його пройти. Сукупність зазначених обставин разом з показаннями потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_16 , які вони надали в судовому засіданні, дають суду підстави вважати наявність в даному кримінальному провадженні такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд вважає доведеною в даному кримінальному провадженні таку обставину, що обтяжує покарання, як вчинення злочину щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані. В цьому контексті суд звертає особливу увагу на загальний психічний стан неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , який достатньо повно описаний у висновку психіатричної експертизи. За цим висновком потерпіла хоча і могла розуміти події, які відбуваються з нею, але внаслідок своєї загальної незрілості, довірливості та примітивності мислення її здатність до спротиву суттєво знижена. Вказане підтвердила й судовий експерт-психіатр ОСОБА_18 .

В цьому контексті суд також враховує поведінку потерпілої ОСОБА_7 під час її допиту в судовому засіданні. Потерпіла вкрай примітивно та односкладно відповідала на поставлені їй питання. Її відповіді щодо події показують, що вона не в повній мірі розуміє характер та глибину протиправності дій ОСОБА_6 щодо неї. Ці дії їй були неприємні, але вона не бачить в них тієї загрози, яку мала б бачити належно розвинена дівчина у п`ятнадцять років. Її здатність до спротиву дорослій людині значною мірою нівелюється її інфантильністю як у відношенні до дорослих в цілому, так і у відношенні до знайомих дорослих.

Таким чином, суд вважає доведеною в даному кримінальному провадженні цю обтяжуючу покарання обставину.

При цьому доводи захисника, наведені ним в судових дебатах, вказаних висновків суду не спростовують. Дійсно, «вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка страждає на психічний розлад, зокрема на недоумство, має вади психічного розвитку» є окремою від «вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані» обставиною, що обтяжує покарання. В той же час в даному кримінальному провадженні було встановлено як наявність у потерпілої ОСОБА_7 вад психічного розвитку, так і її перебування у безпорадному стані на момент вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Наявність однієї з зазначених вище обставин не обов`язково зумовлює або виключає іншу. В даному випадку суд констатував наявність у потерпілої безпорадного стану на момент вчинення злочину. Оцінювати її вади психічного розвитку в контексті автономної від безпорадності обставини, яка обтяжує покарання, суд не вправі, оскільки така обставина відсутня в обвинувальному акті, за межі якого суд не може вийти.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд також враховує дані щодо особи обвинуваченого, який характеризується посередньо, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, раніше в силу статті 89 КК України не судимий.

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на думку прокурора та представниці потерпілої, яка просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_6 суворе покарання, для досягнення цілей, встановлених статтею 50 Кримінального кодексу України, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 не може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства і йому доцільно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Правових підстав для застосування до ОСОБА_6 положень статей 69 та 75 Кримінального кодексу України в даному кримінальному провадженні не встановлено.

Витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні згідно до обвинувального акта відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

При вирішенні питання про запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, суд враховує той факт, що останній вчинив умисний злочин щодо неповнолітньої, думку прокурора та представниці потерпілої, які наполягали на залишенні ОСОБА_6 під вартою до набрання вироком законної сили та інші обставини даного кримінального провадження, які встановлені судом.

За таких обставин суд вважає необхідним залишити ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з відбуванням в установі виконання покарань.

Строк покарання ОСОБА_6 обраховувати з дня його затримання з 14 серпня 2024 року.

Залишити ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Речові докази:

?змиви з обох долоней, біологічні клітини, зрізи нігтьових пластин з пальців рук, змиви зі статевого органу ОСОБА_6 , тампон зі вмістом ротової порожнини та піхви ОСОБА_7 , які зберігаються в камері речових доказів ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області знищити після набрання вироком законної сили;

?футболку коричневого кольору, джинси блакитного кольору та нижню білизну ОСОБА_6 , що зберігаються в камері речових доказів ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області передати власнику ОСОБА_6 ;

?футболку сірого кольору з написом «Ukraine will always be my home» та джинсові шорти з візерунками у вигляді квітів, які зберігаються в камері речових доказів ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області передати особі, яка їх видала, ОСОБА_14 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1