Справа № 331/4218/25
Провадження № 1-кс/331/1458/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001123 від 22.07.2025 р., за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про арешт майна, погодженим з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001123 від 22.07.2025 р., за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001123 від 22.07.2025 за ознакою вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0001123 від 22.07.2025 встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , здійснив поширення інформації про розташування підрозділу Збройних Сил України за можливості їх ідентифікації на місцевості, використовуючи власний обліковий запис зареєстрований у месенджері «Telegram» невстановленій особі під назвою облікового запису (профілю) « ОСОБА_6 » під іменем користувача ОСОБА_7 .

23.07.2025 проведено тимчасовий доступ відповідно до ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 (справа №331/4218/25, провадження № 1-кс/331/1446/2025), встановлено, що ОСОБА_5 поширював інформацію про розташування підрозділу Збройних Сил України за можливості їх ідентифікації на місцевості, використовуючи власний обліковий запис зареєстрований у месенджері «Telegram» невстановленій особі під назвою облікового запису (профілю) « ОСОБА_6 » під іменем користувача ОСОБА_7 , за допомогою мобільного телефону «Xiaomi», назва моделі: Redmi Note 12S, IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 зі встановленим номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 .

Постановою старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області від 23.07.2025 вилучений предмет в ході тимчасового доступу відповідно до ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 (справа №331/4218/25, провадження № 1-кс/331/1446/2025), що належать ОСОБА_5 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001123 від 22.07.2025.

Так, зазначений предмет, який був вилучений під час проведення тимчасового доступу, а саме мобільний телефон, який є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, а також містить інші відомості, що мають значення для даного кримінального провадження.

Відтак, наразі вилучений під час тимчасового доступу предмет у вигляді мобільного телефону, оглянуто та має ознаки інформації щодо обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення.

В той же час незастосування заборони та обмеження у користуванні і розпорядженні вищезазначеним предметом може призвести до його приховування та знищення, адже він може безпосередньо свідчити про причетність до вчинення вказаного злочину, а отже призведе до знищення доказів протиправної діяльності.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання без її участі, просила клопотання задовольнити.

Власник майна в судове засідання не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 172 та ч. 4 ст. 107 КПК України слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання за відсутності вказаних осіб, без здійснення фіксування технічними засобами.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання, долучені до нього копії документів, дійшов наступного висновку.

Матеріалами провадження встановлено, що в провадженні слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0001123 від 22.07.2025 р., за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2025 року по справі № 1-кс/331/1446/2025 (ЄУН 331/4218/25) клопотання слідчого задоволено частково та надано дозвіл на тимчасовий доступ до особистого листування ОСОБА_5 , та інших записів особистого характеру, які містяться на мобільному пристрої марки «Xiaomі Redmi Note 12S, серійним номером НОМЕР_5 з IMEI: НОМЕР_2 IMEI2: НОМЕР_3 , з абонентськими номерами оператору мобільного зв`язку: НОМЕР_4 , шляхом зняття копії інформації, що міститься на вказаному мобільному пристрої, з можливістю його вилучення.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_3 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 23.07.2025 року майно, на яке слідчий просить накласти арешт визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001123 від 22.07.2025 р.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також те, що вилучений 23.07.2025 року під час проведення тимчасового доступу до речей і документів, мобільний телефон відповідає ознакам ст. 98 КПК України, тобто має ознаки речового доказу, оскільки може бути використаний як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, окрім того є достатні підстави вважати, що він може бути прихований, пошкоджений, знищений, з метою встановлення обставин кримінального правопорушення та забезпечення кримінального провадження, клопотання необхідно задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно.

Надані слідчим матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001123 від 22.07.2025 р., за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 23.07.2025 року під час проведення тимчасового доступу до речей і документів, а саме:

- мобільний телефон чорного кольору марки «Xiaomi», назва моделі: Redmi Note 12S, IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 зі встановленим номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 .

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ять днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1