Провадження № 1-кс/947/9439/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001449 від 04.12.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Малодолинське Чорноморського району Одеської області, громадянки України, українки, з вищою освітою, розлученої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючої, на момент інкримінованих злочинів перебуваючої на посаді державного реєстратора відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , яка притягується до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000036 від 24.04.2020 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362 КК України,

підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 362 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням в рамках кримінального провадження № 0001449 від 04.12.2024 року встановлено, що 11.10.2019 року о 12:59 державний реєстратор відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні Чорноморської міської ради Одеської області, яке розташоване за адресою: м. Чорноморськ, проспект Миру, 33, розглянувши заяву, виконану невстановленими досудовим розслідуванням особами нібито від імені ОСОБА_8 , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 09.10.2019 року о 14:10 за реєстраційним номером 36343395, та додані до неї документи (підроблені невстановленими особами, оформлені в простій письмовій формі, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 0811 від 08.11.2001 та акт приймання-передачі від 08.11.2001 до зазначеного договору між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 ), маючи доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, діючи всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2478-VIII від 03.07.2018 та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 за № 1127, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, із порушенням вищевказаних норм законодавства про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, за відсутності вичерпних правових підстав, без наявності інформації необхідної для проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, прийняла рішення № 49134515 та несанкціоновано змінила інформацію, яка обробляється в автоматизованій системі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

-відкрила розділ та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна

з реєстраційним номером 101;

-провела державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на об`єкт нерухомого майна у вигляді нежитлового приміщення № 1-А, загальною площею 134,4 кв.м., розташованого у будинку АДРЕСА_3 , яке є приміщенням вбудованого магазину будівлі будинку № 5 по вул. Овідіопольська дорога, 3 у м. Одесі, який перебуває на балансі Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, переданий йому на праві оперативного управління органом управління державним майном - Національною академією аграрних наук України.

Таким чином державний реєстратор ОСОБА_4 , не маючи правових підстав, у зв`язку з невідповідністю поданих документів вимогам діючого на час їх укладення законодавства, а саме недотримання нотаріальної форми нібито укладеного між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за № 0811 від 08.11.2001, незаконно здійснила реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_8 права власності на нерухоме майно у вигляді нежитлового приміщення № 1-А, загальною площею 134,4 кв.м., розташованого у будинку АДРЕСА_3 , яке є приміщенням вбудованого магазину, з фактичною загальною площею 137 кв.м., розташованим на першому поверсі будинку № 5 по вул. Овідіопольська дорога, 3 у м. Одесі, що переданий органом управління державним майном - Національною академією аграрних наук України на праві оперативного управління Селекційно генетичному інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, чим заподіяла останньому значну майнову шкоду на загальну суму 1 540 768 (один мільйон п`ятсот сорок тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень.

Як зазначає у клопотанні слідчий, зазначені умисні дії вчинені державним реєстратором відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області ОСОБА_4 при наступних обставинах.

Так, 10.05.2016 року ОСОБА_4 , на підставі розпорядження міського голови м. Чорноморськ за № 57-к від 05.05.2016 року, прийнято на посаду державного реєстратора відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області.

Згідно посадової інструкції державного реєстратора відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради, затвердженої заступником міського голови Чорноморської міської ради, ОСОБА_4 здійснює функції державного реєстратора відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», повинна знати закони України, акти Президента України та Кабінету Міністрів України, які мають відношення до виконання його функційних обов`язків, зобов`язана вивчати нормативно-правові акти у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Одеською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» ОСОБА_4 , як державному реєстратору відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, було надано ідентифікатор доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» від 05.07.1994 в редакції станом на 19.04.2014, інформаційна (автоматизована) система - організаційно-технічна система, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів. Захист інформації в системі - діяльність, спрямована на запобігання несанкціонованим діям щодо інформації в системі.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 (далі Закон), в редакції станом на 04.02.2019, державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно статті 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є:

- гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

- обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

- публічність державної реєстрації прав;

- внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

- відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Крім того, стаття 10 Закону визначає, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

Зокрема, державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Стаття 11 Закону передбачає, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Державна реєстрація прав, згідно статті 18 Закону, проводиться в такому порядку:

- прийняття документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

- виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

- встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

- перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

- прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

- відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

- формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

- видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до статті 23 Закону розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках:

- подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;

- неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

Стаття 24 Закону передбачає, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

- заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

- подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

- подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Згідно статті 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:

- укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

- свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

- свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

- виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

- свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

- свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

- рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

- державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

- рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

- ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

- заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

- рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

- рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

- інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

В свою чергу, Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 за № 1127, в редакції станом на 23.07.2019 (далі Порядок) визначає процедуру державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та перелік документів, необхідних для її проведення.

Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа встановлює особу заявника.

У разі подання заяви уповноваженою на те особою державний реєстратор перевіряє обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогами законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

У разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.

Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви.

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, також подається технічний паспорт на такий об`єкт.

Державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Крім того, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004; щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правовідносини щодо договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, укладених у 2001 році, виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, а тому для їх врегулювання застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Згідно з ст. 41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Відповідно до ст. 42 цього Кодексу угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду.

Зокрема відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 44 ЦК УРСР у письмовій формі повинні укладатись угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу (усні угоди), та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно з ст. 45 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

У відповідності до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Статтею 224 ЦК УРСР передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

У відповідності ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Доданий до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 0811 від 08.11.2001 укладений в простій письмовій формі між організацією та громадянином (ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 ), при цьому ОСОБА_8 були продані нежитлові будівлі. Відтак, з огляду на вищевказані норми ЦК УРСР в їх сукупності, щодо дотримання простої письмової форми її укладення, обов`язкове її нотаріальне посвідчення законом прямо не передбачалося, але згідно з Переліком право встановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, який є додатком 1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, чинної на час укладення між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за № 0811 від 08.11.2001, право встановлювальними документами є зокрема договори купівлі-продажу, посвідчені державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами, або зареєстровані біржею, а також рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.

Так, з 01.01.2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України 2003 року.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року (із наступними мінами та доповненнями), який набрав чинності з 03.08.2004 року, речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ст. 4 цього Закону право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації. Пунктом 5 Прикінцевих положень цього Закону передбачено, що до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об`єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

До прийняття вказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, на момент укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 0811 від 08.11.2001, була чинною Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за

№ 399/2839, яка втратила чинність згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15 лютого 2002 року № 36 у зв`язку з прийняттям Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

Пунктами 1.4, 1.5, 1.6, 1.7, 1.8 цієї Інструкції передбачалося, що державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти нерухомості, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку незалежно від форм їхньої власності й при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тими бюро технічної інвентаризації, яке проводить державну реєстрацію права власності на ці об`єкти.

Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 (із змінами і доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року № 157/6445, який втратив чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року № 2102/22414 «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», повноваження щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно також були закріплені за бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до пунктів 1.9, 1.10 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, до об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться зокрема вбудовані в житлові будинки нежитлові приміщення (як частини цих будинків), житлові і нежитлові будинки. У державній реєстрації об`єкта нерухомості може бути відмовлено якщо зокрема правовстановлювальний документ не передбачений цією Інструкцією.

Згідно з Переліком правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, який є додатком 1 до вказаної Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, чинної на час укладення між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за № 0811 від 08.11.2001, право встановлювальними документами є зокрема договори купівлі-продажу, посвідчені державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами, або зареєстровані біржею, а також рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Тобто договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений відповідно до закону в простій письмовій формі не був передбачений вказаною Інструкцією, як правовстановлювальний документ на підставі якого провадиться державна реєстрація права власності.

Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018 № 186, чинною до 11.12.2023, визначено, що технічний паспорт це документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього, а саме: місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт та видається замовнику.

До об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації та на які складаються інвентаризаційні справи і технічні паспорти, належать (завершені та незавершені будівництвом) у тому числі нежитлові приміщення (групи нежитлових приміщень).

В ході досудового розслідування встановлено, що Національною академією аграрних наук України 10.05.1995 засновано Житлово-комунальну контору Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України, якій передано на баланс об`єкти житлового фонду Селекційно генетичного інституту.

Ухвалою Господарського суду Одеської області по справі № 2-3-7/320-07-8237 від 19.08.2014 діяльність Житлово-комунальної контори Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України припинено та в установленому законом порядку ліквідовано, а об`єкти житлового фонду, щодо яких ЖКК СГІ була балансоутримувачем на підставі акту прийому передачі були повернуті їх власнику - Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України, на праві оперативного управління.

Відповідно до статуту Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України (нова редакція), затвердженого президентом Національної академії аграрних наук України ОСОБА_9 у серпні 2019 року встановлено, що Інститут перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України як органу управління державним майном.

Відповідно до п. 3.2 Статуту встановлено, що Інститут заснований на державній власності. На балансі Інституту знаходиться майно закріплене за ним Академією на праві оперативного управління, придбане за рахунок коштів, загального або спеціального фондів Державного бюджету.

У свою чергу, згідно п. 4.1 Статуту майновий комплекс Інституту складають усі матеріальні та нематеріальні активи, що обліковуються на балансі Інституту і передані йому Академією на праві оперативного управління, а також придбані Інститутом за рахунок бюджетних коштів та коштів від фінансово-господарської діяльності, та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законодавством.

Відповідно до п. 4.3 Статуту встановлено, що державне майно, яке закріплене за Інститутом Академією, належить йому на праві оперативного управління.

Разом з цим, п. 4.4 встановлено, що відчуження нерухомого майна Інституту здійснюється лише з дозволу Президії Академії в порядку, визначеному нормами чинного законодавства.

Так, на балансі Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України за інвентарним номером № 10310006 обліковується житловий багатоквартирний будинок АДРЕСА_3 , з вбудованим магазином - нежитловим приміщенням, розташованим на першому поверсі будинку.

Згідно ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, в редакції станом на 26.09.2019, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території.

На підставі ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», в редакції станом на 10.06.2018:

- допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення);

- нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

У постанові Верховного Суду України від 18.07.2028 (справа

№ 916/2069/17) зазначено, що приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

На підставі ст. 137 Господарського кодексу України, в редакції станом на 07.02.2019, правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Так, 09.10.2019 року о 14:10 державний реєстратор відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Чорноморської міської ради Одеської області, яке розташовано за адресою: м. Чорноморськ, проспект Миру, 33, отримала від невстановлених в ході досудового розслідування осіб заяву про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості у вигляді нежитлового приміщення № 1-А, загальною площею 134,4 кв.м., розташованого у будинку АДРЕСА_3 , за реєстраційним номером 36343395.

Заявником до заяви додані наступні документи:

- договір № 0811 від 08.11.2001 купівлі-продажу нежитлового приміщення № 1-А, загальною площею 134,4 кв.м., розташованого у будинку АДРЕСА_3 , укладений між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 , оформлений в простій письмовій формі;

- акт приймання-передачі від 08.11.2001 до договору купівлі-продажу

№ 0811 від 08.11.2001, укладений між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 .

Водночас, в ході досудового розслідування достовірно встановлено, що розпорядження про видачу свідоцтва про право власності ТОВ «Інвестиційний будинок ГазЄнергоСтрой» на нежитлове приміщення № 1А за адресою: АДРЕСА_4 не видавалось; право власності на об`єкт нерухомого майна у вигляді нежитлового приміщення № 1А за адресою: АДРЕСА_4 не зареєстровано; Національна академієя аграрних наук України, як орган управління державним майном Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, не уповноважувала фізичну або юридичну особу вчиняти будь-які дії, у тому числі щодо відчуження, щодо об`єктів нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3, буд. № 5 чи на окремі його приміщення.

Таким чином, державним реєстратором ОСОБА_4 при розгляді заяви про реєстрацію права власності від імені ОСОБА_8 за реєстраційним

№ 36343395, в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 за № 1127:

- проігноровано факт того, що доданий до заяви про державну реєстрацію прав договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 0811 від 08.11.2001 між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 укладений в простій письмовій формі, хоч згідно з Переліком право встановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, який є додатком 1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121 право встановлювальним документом є зокрема договори купівлі-продажу, посвідчені державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами, або зареєстровані біржею, а також рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна;

- проігноровано факт того, що до заяви ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не доданий технічний паспорт на нежитлове приміщення, передбачений Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018 № 186, чинною до 11.12.2023.

У подальшому, ОСОБА_4 маючи право доступу до автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме, усвідомлюючи, що несанкціонована зміна інформації, що оброблюється в автоматизованій системі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно призведе до порушення її нормального функціонування, діючи умисно, всупереч вимог ст. ст. 10, 18, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно порушуючи законодавство про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, за відсутності вичерпних правових підстав, без наявності інформації необхідної для проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, здійснила дії, пов`язані зі зміною та внесенням інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, шляхом прийняття 11.10.2019 о 12:59 рішення № 49134515 та несанкціонованого внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення (запису) про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на об`єкт нерухомості у вигляді нежитлового приміщення № 1-А, загальною площею 134,4 кв.м., розташованого у будинку

АДРЕСА_3 , за ОСОБА_8 , чим завдала майнову шкоду власнику Селекційно генетичному інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України на загальну суму 1 540 768 (один мільйон п`ятсот сорок тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень.

Крім того, повторно, 11.10.2019 року о 13:20 державний реєстратор відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Чорноморської міської ради Одеської області, яке розташоване за адресою: м. Чорноморськ, проспект Миру, 33, розглянувши заяву, виконану невстановленими досудовим розслідуванням особами нібито від ОСОБА_8 , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 09.10.2019 о 14:07 за реєстраційним номером 36343284, та додані до неї документи (підроблені невстановленими особами, оформлені в простій письмовій формі, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 0812 від 08.11.2001 та акт приймання-передачі від 08.11.2001 до зазначеного договору між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 ), маючи доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, діючи всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2478-VIII від 03.07.2018 та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 за № 1127, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, із порушенням вищевказаних норм законодавства про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, за відсутності вичерпних правових підстав, без наявності інформації необхідної для проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, прийняла рішення № 49135264 та несанкціоновано змінила інформацію, яка обробляється в автоматизованій системі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

-відкрила розділ та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна

з реєстраційним номером 101;

-провела державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на об`єкт нерухомого майна у вигляді нежитлового приміщення № 1-А, загальною площею 76,6 кв.м., розташованого у будинку

АДРЕСА_5 , яке є приміщенням вбудованого магазину будівлі будинку АДРЕСА_5 , який перебуває на балансі Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, переданий йому на праві оперативного управління органом управління державним майном - Національною академією аграрних наук України.

Таким чином державний реєстратор ОСОБА_4 , не маючи правових підстав, у зв`язку з невідповідністю поданих документів вимогам діючого на час їх укладення законодавства, а саме недотримання нотаріальної форми нібито укладеного між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за № 0812 від 08.11.2001, незаконно здійснила реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_8 права власності на нерухоме майно у вигляді нежитлового приміщення № 1-А, загальною площею 76,6 кв.м., розташованого у будинку АДРЕСА_5 , яке є приміщенням вбудованого магазину, розташованим на першому поверсі будинку АДРЕСА_5 , що переданий органом управління державним майном - Національною академією аграрних наук України на праві оперативного управління Селекційно генетичному інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, чим заподіяла останньому значну майнову шкоду на загальну суму 1 027 658 (один мільйон 27 тисяч шістсот п`ятдесят вісім) гривень.

Як зазначає у клопотанні слідчий, зазначені умисні дії вчинені державним реєстратором відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області ОСОБА_4 при наступних обставинах.

Так, 10.05.2016 року ОСОБА_4 , на підставі розпорядження міського голови м. Чорноморськ за № 57-к від 05.05.2016, прийнято на посаду державного реєстратора відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області.

Одеською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» ОСОБА_4 , як державному реєстратору відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, було надано ідентифікатор доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів № 425 від 02.06.1978 дев`ятиповерховий будинок 71 з вбудованим магазином Всесоюзного селекційно-генетичному інституту (з 12.06.2024 Селекційно-генетичний інститут - Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення) по вул. Овідіопольська дорога, 3 у м. Одесі прийнятий в експлуатацію. Національною академією аграрних наук України 10.05.1995 засновано Житлово-комунальну контору Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України, якій передано на баланс об`єкти житлового фонду Селекційно генетичного інституту.

Ухвалою Господарського суду Одеської області по справі № 2-3-7/320-07-8237 від 19.08.2014 діяльність Житлово-комунальної контори Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України припинено та в установленому законом порядку ліквідовано, а об`єкти житлового фонду, щодо яких ЖКК СГІ була балансоутримувачем на підставі акту прийому передачі були повернуті їх власнику - Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України, на праві оперативного управління.

На балансі Селекційно генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України за інвентарним номером № 10310023 обліковується житловий багатоквартирний будинок АДРЕСА_5 , з вбудованим магазином - нежитловим приміщенням, розташованим на першому поверсі будинку.

Так, 09.10.2019 року о 14:07 державний реєстратор відділу держреєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Чорноморської міської ради Одеської області, яке розташовано за адресою: м. Чорноморськ, проспект Миру, 33, отримала від невстановлених в ході досудового розслідування осіб заяву про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості у вигляді нежитлового приміщення № 1-А, загальною площею 76,6 кв.м., розташованого у будинку АДРЕСА_5 , за реєстраційним номером 36343284.

Заявником до заяви додані наступні документи:

- договір № 0812 від 08.11.2001 купівлі-продажу нежитлового приміщення № 1-А, загальною площею 76,6 кв.м., розташованого у будинку АДРЕСА_5 , укладений між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 , оформлений в простій письмовій формі;

- акт приймання-передачі від 08.11.2001 до договору купівлі-продажу

№ 0812 від 08.11.2001, укладений між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 .

Водночас, в ході досудового розслідування достовірно встановлено наступне, що розпорядження про видачу свідоцтва про право власності ТОВ «Інвестиційний будинок ГазЄнергоСтрой» на нежитлове приміщення № 1А за адресою: АДРЕСА_6 не видавалось; право власності на об`єкт нерухомого майна у вигляді нежитлового приміщення № 1А за адресою: АДРЕСА_6 не зареєстровано; Національна академія аграрних наук України, як орган управління державним майном Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, не уповноважувала фізичну або юридичну особу вчиняти будь-які дії, у тому числі щодо відчуження, щодо об`єктів нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 чи на окремі його приміщення.

Таким чином, державним реєстратором ОСОБА_4 при розгляді заяви про реєстрацію права власності від імені ОСОБА_8 за реєстраційним

№ 36343284, в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 за № 1127:

- проігноровано факт того, що доданий до заяви про державну реєстрацію прав договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 0812 від 08.11.2001 між ТОВ «Инвестиционный дом «ГазЭнергоСтрой» та ОСОБА_8 укладений в простій письмовій формі, хоч згідно з Переліком право встановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, який є додатком 1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121 право встановлювальним документом є зокрема договори купівлі-продажу, посвідчені державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами, або зареєстровані біржею, а також рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна;

- проігноровано факт того, що до заяви ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не доданий технічний паспорт на нежитлове приміщення, передбачений Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018 № 186, чинною до 11.12.2023.

У подальшому, ОСОБА_4 маючи право доступу до автоматизованої системи Державного реєстру речових прав на нерухоме, усвідомлюючи, що несанкціонована зміна інформації, що оброблюється в автоматизованій системі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно призведе до порушення її нормального функціонування, діючи умисно, всупереч вимог ст. ст. 10, 18, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно порушуючи законодавство про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, за відсутності вичерпних правових підстав, без наявності інформації необхідної для проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, здійснила дії, пов`язані зі зміною та внесенням інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, шляхом прийняття 11.10.2019 о 13:20 рішення № 49135264 та несанкціонованого внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення (запису) про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на об`єкт нерухомості у вигляді нежитлового приміщення № 1-А, загальною площею 76,6 кв.м., розташованого у будинку

АДРЕСА_5 , за ОСОБА_8 , чим завдала майнову шкоду власнику Селекційно генетичному інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України на загальну суму 1 027 658 (один мільйон двадцять сім тисяч шістсот п`ятдесят вісім) гривень.

На підставі чого, незаконними діями ОСОБА_4 завдано майнову шкоду власнику, а саме Селекційно генетичному інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення Національної академії аграрних наук України, на загальну суму 2 568 426 (два мільйони п`ятсот шістдесят вісім тисяч чотириста двадцять шість) гривень.

За викладених обставин, 18.06.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених:

-ч. 3 ст. 362 КК України за кваліфікуючими ознаками: несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, вчинена особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значну шкоду.

-ч. 3 ст. 362 КК України за кваліфікуючими ознаками: несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, вчинена особою, яка має право доступу до неї, повторно, що заподіяло значну шкоду.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням до слідчого судді і просить застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, обґрунтовуючи його тим, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваної.

У судовому засіданні -

Прокурор оголосила подане клопотання, вимоги його підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Захисник підозрюваної заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що підозра пред`явлена його підзахисній є необґрунтованою, а ризики не доведені стороною обвинувачення. Просив відмовити у задоволенні клопотання. Долучив характеризуючі документи.

Підозрювана підтримала думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 18.06.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених:

-ч. 3 ст. 362 КК України за кваліфікуючими ознаками: несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, вчинена особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значну шкоду.

-ч. 3 ст. 362 КК України за кваліфікуючими ознаками: несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, вчинена особою, яка має право доступу до неї, повторно, що заподіяло значну шкоду.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, у зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_10 , який показав що об`єкти нерухомого майна у вигляді нежитлових приміщень АДРЕСА_7 та нежитлове приміщення АДРЕСА_8 належать державі та перебувають в оперативному управлінні Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, дозвіл на продаж останнім не надававсяв; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка показала, що із заявами про державну реєстрацію об`єктів за вказаними адресами не зверталась, договорів купівлі-продажу стосовно вказаних об`єктів нерухомого майна не укладала, більш того, після того як стало відомо про вказане 01.09.2020 остання звернулась з позовною заявою до суду про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності за нею, на нежитлові приміщення. В подальшому Іллічівським міським судом відкрито провадження по справі №501/3033/20 від 08.09.2020 та в подальшому вказана справа передана для розгляду до Малиновського районного суду м. Одеси; матеріалами цивільної справи № 501/3033/20 від 08.09.2020, яка перебуває у володінні Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси; висновками судових оціночно-будівельних експертиз об`єктів нерухомого майна, а саме приміщення № 1-А, розташованого у будинку АДРЕСА_3 (згідно документів площа 134.4 кв.м. фактична площа 137кв.м. вартість якого станом на 09.10.2019 становить 1 540 768 грн.) та приміщення № 1-А у будинку № 71 по вул. Овідіопольська дорога, 3 у м. Одеса (вартість станом на 09.10.2019 якого становить 1 027 658грн.) та матеріалами з реєстраційних справ стосовно вказаних об`єктів нерухомого майна.

Слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 362 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої підозри.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення злочинів.

Щодо посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 КПК України, а саме того, що підозрювана ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя прийшов до наступного.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 362 КК України тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у їх вчиненні у випадку направлення обвинувального акту до суду, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, враховуючи, що підозрювана з пред`явленою їй підозрою не погоджується, що суттєво збільшує ризик її втечі, враховується слідчим суддею при оцінюванні ризику.

Також слідчим суддею враховується те, що підозрювана офіційно не працює, а також має право безперешкодно покинути територію України, виїхавши за кордон, відповідно до чого прокурором доведено існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування підозрюваної ОСОБА_4 , з огляду на те, що вона має зареєстроване місце проживання та постійне місце мешкання, характеризується за місцем проживання виключно з позитивної сторони, слідчий суддя визнає неспроможними, оскільки на даний час ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Слідчий суддя вважає також доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику тогопідозрювана ОСОБА_4 може впливати на представника потерпілого в рамках кримінального провадження.

Слідчий суддя не виключає наявність такого ризику, адже ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів та з підозрою не погоджується, а тому з огляду на тяжкість покарання, яке може їй загрожувати у випадку направлення обвинувального акту до суду, може вдатися до спроб незаконно впливати на представника потерпілого з мотивів надання ним неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Проте, щодо посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрювана ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає його необґрунтованим, адже підозрювана не має судимостей.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ніж домашній арешт, в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваною обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_4 тяжких злочинів, які призвели до значних збитків у сумі 2 568 426 (два мільйони п`ятсот шістдесят вісім тисяч чотириста двадцять шість) гривень, наявні в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної можливо шляхом застосування відносно такої особи запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Підстав для застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено не було.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення та застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби із покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 18.08.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 00:00 години по 06:00 годину, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до 18.08.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватись від спілкування із представником потерпілого в рамках кримінального провадження;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1