Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2390/25
Провадження № 1-кп/279/514/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

захисник адвокат ОСОБА_4

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000075 від 04.04.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ушомир, Коростенського району, Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: в АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, не депутата, не інваліда, громадянина України, раніше судимого, востаннє 25.12.2024 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений, згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі №279/7730/24 від 25.12.2024 засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт.

05.03.2025 року вказаний вирок надійшов до виконання до Коростенського РВ №1 ДУ «Центр пробації» в Житомирській області (далі Коростенський РВ №1).

21.03.2025 року засуджений ОСОБА_5 з`явився до Коростенського РВ №1 де йому роз`яснено порядок та умови відбуття покарання, правові наслідки ухилення від відбуття призначеного покарання згідно ч.2 ст.389 КК України, про що засудженим власноруч було складено відповідну письмову підписку та ОСОБА_5 отримав направлення для відбуття призначеного покарання до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, у якому зазначено, що засуджений зобов`язаний приступити до відбуття покарання з 25.03.2025.

25.03.2025 з Ушомирської сільської ради до Коростенського РВ №1 надійшло розпорядження сільського голови №46-о від 24.03.2025 про прийняття до виконання матеріалів відносно засудженого ОСОБА_5 , однак зазначено, що на проведення інструктажу по дотриманню правил техніки безпеки при викоанні громадських робіт ОСОБА_5 не з`явився.

26.03.2025 року ОСОБА_5 з`явився до Коростенського РВ №1 та у письмовому поясненні заявив, що не з`являвся на відбуття покарання у зв`язку з тим, що не має бажання відбувати громадські роботи, у зв`язку з чим ОСОБА_5 винесено письмове провадження, однак засуджений продовжив ухилятись від призначеного судом покарання.

28.03.2025 засуджений ОСОБА_5 у поясненні наданому в Коростенський РВ №1 повторно зазначив, що не має бажання відбувати призначене судом покарання, у зв`язку з чим ОСОБА_5 винесене друге письмове попередження, однак ОСОБА_5 продовжив ухилятись від призначеного судом покарання.

Відповідно ОСОБА_5 , умисно, без поважних причин, ухилився від призначеного судом покарання, станом на 15.04.2025 із призначених 120 годин громадських робіт не відбув жодної години покарання.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному ухиленні засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_5 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , в порядку ст.302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_5 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, тобто в умисному ухиленні засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Відповідно до частин 2,3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що обвинувачений, ОСОБА_5 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, а саме: умисно ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом. ОСОБА_5 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, а саме: як умисне ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується, згідно характеристики наданої Ушомирською сільською радою, позитивно, відношення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України, є кримінальним проступком та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 389 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено. Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не застосовувались. Підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу судом не вбачається.

Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців. Остаточне покарання ОСОБА_5 визначити з урахуванням положень ст.ст.71, 72 КК України приєднавши невідбуту частину за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.12.2024 визначивши остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців 15 (п`ятнадцяти) днів пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти з уповноважений органу з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувати.

Речовий доказ: копія особової справи засудженого 04/2025, яка зберігається в Коростенському РВ №1 ДУ «Центр пробації», залишити органу пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок відповідно до ст.532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6