Справа № 712/7771/25
Провадження № 1-кс/712/2893/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління ДБР у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000345 від 14.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сигнаївка Шполянського району Черкаської обл., громадянина України, командира 3 навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000345 від 14.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 263 КК України.

Сторона обвинувачення обґрунтовує клопотання наявністю підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, а також наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від слідства та суду, з огляду на тяжкість злочинів та покарання; ризик впливу на свідків, зокрема на основного свідка, який є заявником; ризик знищення доказів - підозрюваний має доступ до матеріалів, які може знищити або спотворити; ризик продовження протиправної діяльності - враховуючи обставини вчинення злочину та посаду в лавах НГУ, є загроза нових злочинів аналогічного характеру.

З огляду на викладене, орган досудового розслідування дійшов висновку про наявність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Позиція учасників у судовому засіданні

Прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник та підозрюваний просили розглянути питання щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.

Суть кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється особа

ОСОБА_4 , військовослужбовець, майор, командир 3 навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне поводження з бойовими припасами.

За даними досудового розслідування, 04.06.2025 ОСОБА_4 , перебуваючи в селі Сигнаївка Звенигородського району Черкаської області, незаконно зберігав та реалізував три предмети, зовні схожі на бойові гранати, особі на ім`я ОСОБА_7 за грошову винагороду в розмірі 800 доларів США. При цьому передача бойових припасів відбулася без передбаченого законом дозволу, тобто з порушенням вимог законодавства щодо обігу зброї та вибухонебезпечних предметів.

У подальшому зазначені предмети, згідно з висновками управління вибухотехнічної служби ГУНП в Черкаській області, були визнані такими, що належать до категорії «небезпечні вибухові пристрої».

Щодо обґрунтованості підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, наведеними у клопотанні, та документами, наданими на їх підтвердження обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:повідомленням УСБУ в Черкаській області про виявлене кримінальне правопорушення, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , постановою про залучення особи до конфіденційного співробітництва, протоколом затримання підозрюваного, матеріалами виконаних доручень слідчого та прокурора, протоколами огляду та вручення грошових коштів, протоколом добровільної видачі бойових предметів, актами та довідками управління вибухотехнічної служби ГУНП в Черкаській області щодо категорії вибухонебезпечності вилучених предметів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також установлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Наявність ризиків та їх обґрунтованість

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК)

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років позбавлення волі, у зв`язку з цим є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи ймовірність такого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначене вказує на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводить, що ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду є достатньо високим.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, а тому ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК)

Слідчий суддя зазначає, що наявність відповідного ризику має бути підтверджена конкретними даними, що свідчать про існування обґрунтованої ймовірності вчинення підозрюваним дій, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у справі. Проте, з аналізу матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б переконливо свідчили про існування вказаного ризику.

В обґрунтування цього ризику у клопотанні лише в загальних формулюваннях вказано на можливість впливу підозрюваного на матеріали кримінального провадження з урахуванням його статусу, проте не наведено жодних фактів, які б підтверджували намір чи підготовчі дії з боку ОСОБА_4 до такого перешкоджання. Зокрема, не зазначено, до яких саме речей чи документів підозрюваний має безперешкодний доступ та обставини, що вказували б на ризик їх приховування чи знищення.

Отже, враховуючи відсутність конкретних і переконливих обставин, які б свідчили про наявність у цьому кримінальному провадженні реального ризику знищення або спотворення доказів, слідчий суддя доходить висновку, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому випадку є недоведеним.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК)

При встановленні наявності ризику впливу на свідків необхідно враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Згідно з матеріалами клопотання, основним свідком сторони обвинувачення є ОСОБА_7 , який не лише надав викривальні показання щодо підозрюваного, а й безпосередньо брав участь у документуванні його протиправної діяльності, у тому числі шляхом конфіденційного співробітництва.

З огляду на це, враховуючи характер та зміст показань вказаної особи, її значення для доказування обставин кримінального правопорушення, а також перебування підозрюваного на свободі, слідчий суддя вважає, що існує обґрунтована ймовірність того, що ОСОБА_4 , користуючись своїм соціальним статусом, зв`язками та досвідом проходження військової служби, може вчинити дії, спрямовані на вплив на свідка з метою схилення його до надання неправдивих показань, відмови від показань або зміни вже наданих, а також може чинити тиск шляхом залякування або підкупу.

За таких обставин ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо незаконного впливу на свідка, є обґрунтованим та підтверджується сукупністю наведених у клопотанні даних.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК)

Відповідно до положень кримінального процесуального закону, під таким ризиком розуміються будь-які дії підозрюваного, які прямо не охоплюються іншими пунктами ч. 1 ст. 177 КПК, однак можуть ускладнити, затягнути чи зробити неможливим належне, повне та об`єктивне розслідування або судовий розгляд кримінального провадження.

У клопотанні наведено дані, з яких убачається, що ОСОБА_4 обіймає відповідальну посаду у військовій частині НОМЕР_1 , має досвід служби в Національній гвардії України, зв`язки серед військовослужбовців та правоохоронців, що потенційно розширює його можливості впливу на інших осіб, задіяних у кримінальному провадженні, у тому числі шляхом погоджених дій, організаційного тиску або деструктивного використання службових ресурсів.

Крім того, із сукупності наведених у клопотанні фактів випливає, що дії підозрюваного вже на стадії досудового розслідування мали ознаки спроб приховування протиправної діяльності, зокрема, незаконне транспортування та зберігання вибухових предметів поза межами місця служби, у приватному домоволодінні, що утруднювало їх виявлення. Такий спосіб дій свідчить про обізнаність підозрюваного з методами ухилення від викриття та може свідчити про його готовність вчиняти аналогічні дії з метою створення перешкод слідству або суду, наприклад через маніпулювання доказами, затягування процесу тощо.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає наявним та обґрунтованим ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існує обґрунтована ймовірність того, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 може вчинити дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що вимагає застосування запобіжного заходу з метою запобігання зазначеним загрозам.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного, застосування домашнього арешту, як основного запобіжного заходу, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню. Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів комунікації, що може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_9 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Отже, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням їх особистих характеристик, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного потрібно застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує встановлені ризики, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Щодо визначення розміру застави

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину має встановлюватися в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_9 , дані про особу підозрюваного, а також встановлені обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на дату розгляду клопотання становить 121 120 грн.

Зазначений розмір застави є співмірним тяжкості інкримінованого правопорушення, характеру встановлених ризиків, та обставинам, які характеризують особу підозрюваного, зокрема: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, а також відсутність відомостей про спроби ухилення від слідства на момент затримання.

Водночас, установлений розмір не є завідомо непомірним для підозрюваного, проте достатньою мірою гарантує його процесуальну поведінку та виконання покладених на нього обов`язків у разі внесення застави. Такий підхід відповідає принципу пропорційності та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою розмір застави повинен бути не каральним, а запобіжним інструментом, що запобігає порушенням процесуальної дисципліни.

Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням установлених вище обставин кримінального провадження та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованих кримінальних правопорушень, про достатні підстави вважати, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 205, 309, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 серпня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 04 червня 2025 року.

Визначити підозрюваному, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн, у разі внесення якої звільнити його з-під варти.

Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

-не відлучатись з місця проходження військової служби військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-заборонити спілкування ОСОБА_4 із заявником ОСОБА_7 ;

-здати на зберігання до ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, якщо підозрюваний не виконає покладені на нього обов`язки застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Повний текст ухвали проголошено о 09 год 10 хв 10.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1