Справа № 132/1730/25
Ухвала

Іменем України

09 червня 2025 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 14.04.2025, про продовження на 60 діб строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Пушкіно Московської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області 30.05.2025 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 14.04.2025, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 02.06.2025 призначено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні на 13:10 год. 09.06.2025.

До суду 09.06.2025 надійшло клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 14.04.2025, про продовження на 60 діб строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування необхідності продовження строку запобіжного заходу в цьому клопотанні наведено, що ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 відносно ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 12.06.2025.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи раніше судимим вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 21.06.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний злочин за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 14.04.2025 року близько 05 год. 00 хв., з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та, розбивши скло вікна, через нього проник всередину приміщення літньої кухні, де ОСОБА_6 зберігає предмети домашнього вжитку. Перебуваючи в середині приміщення літньої кухні, ОСОБА_4 побачив там каструлю із кришкою із нержавіючої сталі, об`ємом 70л та алюмінієвий казан (баняк), об`ємом 15 л, які вирішив викрасти.

ОСОБА_4 будучи обізнаним в тому, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2102-1X, 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжено, востаннє відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2025 № 26/2025 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15.01.2025р. № 4220-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, реалізуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, вважаючи що він діє таємно, почав викидати через вищевказане пошкоджене вікно викрадені ним речі та був викритий потерпілим ОСОБА_6 , який в цей момент зайшов до приміщення літньої кухні та попросив ОСОБА_4 припинити свої протиправні дії.

Однак ОСОБА_4 , розуміючи і усвідомлюючи, що він викритий, від завершення злочину відмовлятися не хотів, тому вирішив втікати із викраденим у ОСОБА_6 майном та через неогороджену земельну ділянку вибіг із домоволодіння та побіг в напрямку вул. Олександра Глушко м. Калинівка Хмільницького району Вінницької області. Відповідно до висновку експерта №889/25-21 від 29.04.2025 вартість каструлі із кришкою із нержавіючої сталі об`ємом 70 л становить 2596,00 гривень та алюмінієвого казана (баняка) об`ємом 15 л становить 520,00 гривень.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 3116 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану.

Органом досудового розслідування зібрано вагомі докази, що підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

На час розгляду цього клопотання у суді наявні ризики, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту буде співрозмірним особі обвинуваченого та суспільній небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто, у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Усвідомлюючи відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає до 10 років позбавленні волі, може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, наразі наявні ризики, визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, беручи до уваги покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому злочині (у виді позбавлення волі на строк до 10 років), ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування, чи покинути територію України через неконтрольовану частину кордону із метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також існує ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни показів, оскільки йому вручені копії матеріалів кримінального провадження та відомі не лише анкетні дані потерпілої та свідків, але й їх фактичне місце проживання.

З огляду на те, що обвинувачений не працює та не має законних джерел для існування, вчинив тяжкий злочин під час іспитового строку, є ризик того, що ОСОБА_4 вчинить інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання вказаним ризикам.

Обставини, передбачені ст.178 КПК України, які би перешкоджали застосуванню щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відсутні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримала та просила його задоволити з наведених у ньому підстав, продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу на 60 днів, застосованого до нього ухвалою слідчого судді, дія якої завершується.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо продовження строку дії запобіжного заходу щодо нього у виді цілодобового домашнього арешту, вказавши, що він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм батьком. ОСОБА_4 раніше судимий за кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів. Має залежність від наркотиків, від якої лікується по метадоновій програмі. Він неодружений, дітей не має. Його батько є пенсіонером, в здатності до самообслуговування не обмежений. ОСОБА_4 повідомив, що роботи він не має. Раніше мав тимчасові підробітки, працював неофіційно на будівництві. За адресою проживання у нього є город та невелике господарство кури.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого строку запобіжного заходу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 21.06.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк до 3 років та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на два роки, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 14.04.2025 року близько 05:00 години, з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та, розбивши скло вікна, проник в середину приміщення літньої кухні, де ОСОБА_6 зберігає предмети домашнього вжитку. Перебуваючи в середині приміщення літньої кухні, ОСОБА_4 побачив там каструлю із кришкою із нержавіючої сталі об`ємом 70 л та алюмінієвий казан (баняк) об`ємом 15 л, які вирішив викрасти.

Так, ОСОБА_4 будучи обізнаним в тому, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2102-1X, 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжено, востаннє відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2025 № 26/2025 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15.01.2025р. № 4220-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, реалізуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, вважаючи що він діє таємно, почав викидати через вищевказане пошкоджене вікно викрадені ним речі та був викритий потерпілим ОСОБА_6 , який в цей момент зайшов до приміщення літньої кухні та попросив ОСОБА_4 припинити свої протиправні дії.

Однак ОСОБА_4 , розуміючи і усвідомлюючи, що він викритий, від завершення злочину відмовлятися не хотів, тому вирішив втікати із викраденим у ОСОБА_6 майном та через неогороджену земельну ділянку вибіг із домоволодіння та побіг в напрямку вул. Олександра Глушко м. Калинівка Хмільницького району Вінницької області. Відповідно до висновку експерта №889/25-21 від 29.04.2025 вартість каструлі із кришкою із нержавіючої сталі об`ємом 70 л становить 2596,00 гривень та алюмінієвого казана (баняка) об`ємом 15 л становить 520,00 гривень.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 3116 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинений в умовах воєнного стану.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 (справа № 132/1173/25) у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 14.04.2025, відносно ОСОБА_4 застосовано за запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово на строк до 12.06.2025 включно, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямування до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру під час оголошення відповідної тривоги. Покладено на ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілою особою та свідками по справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності). Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, визначено до 12.06.2025. Строк дії цієї ухвали завершується.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, суддею встановлено, що доводи прокурора, наведені у клопотанні, є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 14.04.2025, надійшов до Калинівського районного суду Вінницької області 30.05.2025, для розгляду матеріалів кримінального провадження необхідний додатковий час, а тому, строк запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому необхідно продовжити.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Згідно із положеннями ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини справи виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Зазначені висновки суду засновані, перед усім, на тому, що ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Так, зі змісту обвинувального акту та клопотання вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто, у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо значно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду під час притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 року, заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 року, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Також у рішенні по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. У рішенні по справі «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом з тим тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у цьому провадженні ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022 року), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та на даний час продовжує діяти.

Кабінетом Міністрів України внесено зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою від 27.01.1995 № 57. Відповідно до цих змін з метою здійснення заходів правового режиму воєнного стану обмежено виїзд з України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, а також визначено перелік громадян України чоловічої статі, які відносяться до категорії військовозобов`язаних, що мають можливість виїхати за кордон під час дії воєнного стану.

Згідно із роз`ясненнями, наданими Верховним Судом у листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» (пункт 8) оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Згідно із даними з відкритих джерел внаслідок збройної агресії РФ Україною з 24.02.2022 не контролюється орієнтовно понад 20 відсотків власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Існують способи виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які відносяться до категорії військовозобов`язаних, і через офіційні пункти пропуску, доприкладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Також існують реальні можливості переховування обвинуваченого і на тимчасово окупованих територіях України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 (справа № 132/1173/25), обвинувального акту та повідомленої обвинуваченим інформації ОСОБА_4 не одружений, власної сім`ї (дружини, дітей) та/або інших утриманців не має, непрацевлаштований, належне джерело доходу відсутнє.

Реальна можливість вільної зміни свого місця проживання (перебування) та відсутність стійких соціальних зав`язків за місцем проживання підвищує ймовірність переховування обвинуваченого від суду, а в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

Також існує ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни показів, оскільки йому вручені копії матеріалів кримінального провадження та відомі не лише анкетні дані потерпілої та свідків, але й їх фактичне місце проживання.

З огляду на те, що обвинувачений не працює та не має законних джерел для існування, вчинив тяжкий злочин під час іспитового строку, є ризик того, що ОСОБА_4 вчинить інше кримінальне правопорушення.

Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування цього запобіжного заходу, суддя дійшов висновку про необхідність продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зазначені висновки судді засновані, перед усім, на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину проти власності, офіційно ніде не працює, неодружений, стійких соціально стримуючих факторів не має, у зв`язку з цим, є підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, що вказує на те, що, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу особу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, вказані підстави виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, а також застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби.

Суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (у виді позбавлення волі на строк до 10 років), а також те, що на теперішній час в Україні введено воєнний стан, тому обвинувачений може переховуватися від суду, в зв`язку із воєнним станом вживати заходів щодо перетину кордону України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тому, інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Згідно із положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 193-196, 199, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 14.04.2025, про продовження на 60 діб строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, задовільнити.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту застосований ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 (справа № 132/1173/25) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Пушкіно Московської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, а саме: з 09 червня 2025 року по 07 серпня 2025 року включно.

Обов`язки, покладені на ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 (справа № 132/1173/25), а саме: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілою особою та свідками у справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності), залишити без змін, продовживши строк їх дії на 60 днів, до 07 серпня 2025 року включно.

В період введення воєнного стану на території України дозволити обвинуваченому ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання зазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала суду щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Калинівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 09.06.2025.

Суддя ОСОБА_1