Справа №197/372/25
Провадження №1-кп/197/29/25
Широківський районний суд Дніпропетровської області
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2025 року

приміщення суду: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 05.04.2025 року, з обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 1) 21.11.2013 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік. Ухвалою суду від 07.05.2014 року іспитовий строк скасовано та направлено до місць позбавлення волі; 2) 03.11.2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.317 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 3) 22.12.2017 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.121, ст.ст.69, 70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців; 4) 30.04.2021 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки; 5) 23.02.2022 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 4 місяця. 21 жовтня 2024 року Крижопільським районним судом Вінницької області звільнений від відбування призначеного покарання у зв`язку з усуненням караності діяння (судимість знята та погашена, проте перериває перебіг строку погашення судимостей відповідно до ч.5 ст.90 КК України); 6) 12.03.2025 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.246 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців,

встановив:

Згідно із встановленими досудовим розслідуванням обставинами ОСОБА_3 26 лютого 2025 року приблизно о 16:00 годині, знаходячись біля будинку №16 по вул. Володимира Винниченка у с. Широка Дача Криворізького району Дніпропетровської області, побачив раніше незнайому йому жінку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій протиправний умисел, переслідуючи корисливу мету заволодіти майном ОСОБА_4 , ОСОБА_3 під вигаданими приводом потреби зробити телефонний дзвінок попросив у останньої належний їй мобільний телефон марки «Realme», моделі «C30s(RMX3690)», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , запевнивши її, що поверне мобільний телефон одразу після дзвінка, при цьому знаючи достовірно, що повертати мобільний телефон не буде. Будучи впевненою у правомірності дій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 добровільно передала належний їй вище вказаний мобільний телефон, вартістю 3234,82 гривні, з сім-карткою мобільного оператора «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє. Після цього, скориставшись відсутністю контролю за майном з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , заволодівши шляхом обману вище вказаним мобільним телефоном, пішов з місця вчинення правопорушення, в подальшому обернувши його на свою користь, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 3234,82 гривні.

У зв`язку з цим дії ОСОБА_3 в ході досудового розслідування кваліфіковані як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України, тобто як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Вказані обставини учасниками даного кримінального провадження не заперечуються.

У зв`язку з викладеним вище обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду з клопотанням прокурора Широківського відділу Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 про розгляд у спрощеному провадженні.

Крім цього, в матеріалах провадження наявна заява обвинуваченого ОСОБА_3 зі згодою з встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згодою на розгляд судом обвинувального акту в спрощеному провадженні.

Також в матеріалах провадження наявна аналогічна заява потерпілої ОСОБА_4 зі згодою з встановленими досудовим розслідуванням обставинами та її згодою на розгляд судом обвинувального акту в спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно з загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень параграфа 1 Глави 30 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснюється.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 подав заяву, в якій зазначив, що йому роз`яснені та зрозумілий зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, в заяві ОСОБА_3 за участі захисниці-адвоката ОСОБА_6 погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.

Аналогічну заяву також подала потерпіла ОСОБА_4 , в якій зазначила, що їй роз`яснені та зрозумілий зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що при наданні згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона як потерпіла буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Також в цій заяві потерпіла погодилась на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, вказав, що її згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без її участі є добровільною.

Дослідивши подані прокурором разом з обвинувальним актом матеріали досудового розслідування, суд не вбачає підстав для самообмови обвинуваченого, оскільки його позиція на стадії досудового розслідування не змінювалась, під час досудового розслідування обвинуваченому була призначена захисниця-адвокат, будь - яких зауважень, заперечень, скарг на дії співробітників поліції під час досудового розслідування сторона захисту не подавала.

Крім цього судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Широківському районному суду Дніпропетровської області, підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження не має, обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, останній та потерпіла ОСОБА_4 подали заяви, в яких не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без їх участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та потерпілої, суд доходить висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий в спрощеному порядку без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, доходить висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме: ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 20.06.1999 року до 17.04.2020 року перебував на обліку у лікаря-нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів здоров`я внаслідок вживання декількох психоактивних речовин з синдромом залежності.

Щире каяття обвинуваченого суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає обставиною, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.190 КК України.

При цьому, як вбачається з матеріалів даного провадження, обвинувачений ОСОБА_3 вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.03.2025 року був засуджений за ч.3 ст.246 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст.70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим за часом) вироком. У даному випадку діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, не застосовуючи ч.4 ст.70 цього Кодексу.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року визначено, що коли особа щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Аналогічна позиція з цього питання була висловлена й у постанові об`єднаної палати Верховного Суду.

Тому, якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших кримінальних правопорушеннях, учинених до постановлення цього вироку, то в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватися залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку і яке рішення ухвалює суд у новому вироку щодо покарання за кримінальні правопорушення, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У разі, коли попередній вирок залишився незмінним й ухвалене в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно.

Таким чином, зазначений вище вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.03.2025 року повинен виконуватись самостійно.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його застосування на період набрання даним вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов у справі не заявлений; процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речового доказу та долученого до кримінального провадження документу підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 381- 382, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч.2 ст.591 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На період набрання даним вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Речовий доказ та долучений до кримінального провадження за №0000058 від 05.04.2025 року документ, а саме: мобільний телефон марки «Realme», моделі «C30s(RMX3690)», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , чорного кольору, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити останній як законному володільцю. Коробка від мобільного телефону марки «Realme», моделі «C30s(RMX3690)», ємністю пам`яті 2/32 GB, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , чорного кольору, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити останній як законному володільцю.

Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.03.2025 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст.246 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

С у д д я: ОСОБА_1