БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1100/25
Провадження № 1-кп/730/93/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2025 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурорів Ніжинської окружної прокуратури - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000041 від 16.07.2025 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чайкине Новгород-Сіверського району Чернігівської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, працюючого електромонтером Ядутинської дільниці експлуатації електромереж №3 Борзнянської дільниці відокремленого підрозділу Бахмацького РЕМ АТ «Чернігівобленерго», раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

15.07.2025 року, близько 21-30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклої неприязні до ОСОБА_6 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, наніс один удар рукою в область лівого плечового суглобу ОСОБА_6 , у результаті чого ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді забою лівого плечового суглобу, що згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Прокурор вважала, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України є повністю доведеною та його дії органом дізнання кваліфіковані правильно, просила застосувати до нього покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 15.07.2025 у вечірній час близько 20-00 год. вона побачила малолітнього сина обвинуваченого ОСОБА_7 та підійшла до нього, щоб з`ясувати чому той її ображає. В ході спілкування, з виховною метою вона хотіла взяти його за вуха, проте хлопець утік. Після цього приїхав обвинувачений, накинувся на неї, схопивши її за волосся та почав бити по обличчю, нирках, спині, порвав м`язи на руці. Також, ображав її словесно. Вона викликала поліцію. Наступного дня вона поїхала до лікарні та зафіксувала побої. Вважає, що до обвинуваченого слід застосувати покарання у виді виправних робіт.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 15.07.2025 близько 20-30 год він був вдома. Приїхала його падчерка та сказала, що ОСОБА_6 побила його сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він поїхав до ОСОБА_6 щоб з`ясувати, що сталося. Остання, вискочила з двору, почала ображати його нецензурною лайкою, вчепилася у нього, порвала футболку. Він тримав її за волосся та вдарив її у ліве плече, щоб відсторонити її від себе. Пробачення у потерпілої не просив, матеріальну шкоду не відшкодував.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_9 повідомили, що 15 липня 2015 року близько 21.30 год. вони були свідками сварки між обвинуваченим та потерпілою, яка відбувалася біля двору потерпілої ОСОБА_10 . Вони обоє виражались нецензурними словами та штовхали один одного. Обвинувачений схопив потерпілу за волосся та сильно штовхнув рукою у плече.

Свідок ОСОБА_11 повідомила, 15.07.2025 вона спілкувалася із падчеркою обвинуваченого ОСОБА_12 , коли тій зателефонували та повідомили, що побили сина обвинуваченого ОСОБА_7 . Вона пішла з нею у центр села і там стала свідком сварки між обвинуваченим та потерпілою, які штовхалися тягали один одного за волосся та виражались нецензурною лайкою. Щоб ОСОБА_5 наносив побої ОСОБА_6 вона не бачила.

Заслухавши потерпілу, обвинуваченого, свідків та дослідивши інші докази у справі у визначеному порядку та обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні, крім визнання ним своєї вини підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію датованого 16.07.2025 від ОСОБА_6 , де остання повідомила, що ОСОБА_5 наніс їй тілесні ушкодження; висновком судово-медичної експертизи №75 від 17.07.2025, згідно з яким у ОСОБА_6 було встановлено тілесне ушкодження у вигляді забою лівого плечового суглобу, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, показаннями самого обвинуваченого, потерпілої, допитаних свідків.

Дослідивши вказані докази суд дійшов висновку про те, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, зібрані у встановленому законом порядку, не протирічать один одному, не оспорюються обвинуваченим та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Водночас, досліджені у процесі судового розгляду докази, в тому числі і надані потерпілою, не підтверджують наявність обставин, які б свідчили про заподіяння потерпілій більш тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, відповідно до положень ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися в нанесенні потерпілій ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.125 КК України і його дії органом дізнання кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії проступків, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілої.

ОСОБА_5 за місцем проживання негативної характеристики не має, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно.

Не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду наявність пом`якшуючої покарання обвинуваченого обставини - щирого каяття, яка зазначена в обвинувальному акті. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого кримінального правопорушення. Розкаяння передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Водночас, ОСОБА_5 хоча і визнав свою вину та повідомив про обставини вчиненого правопорушення, однак, на залагодження своєї провини не вжив ніяких заходів, не вибачився перед потерпілою, не намагався відшкодувати завдану шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно обвинувального акту відсутні.

Виходячи з характеру та тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься законом до кримінальних проступків, відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діянння, визнання ним своєї вини, обставин вчинення кримінального правопорушення, позицію потерпілої, яка наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу у максимальному розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст.125 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Застосування ОСОБА_5 більш суворих видів покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення (громадські роботи, виправні роботи), з огляду на вищевказані обставини, суд вважає недоцільним, оскільки, застосування покарання у вигляді штрафу буде достатнім для досягнення мети покарання.

Процесуальні витрати по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 - не обирати.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1