ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8923/25

Провадження № 11-сс/820/395/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000534 від 31.03.2025 про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Майдан, Деражнянського району Хмельницької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено,що СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000534 від 31.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.03.2025 близько 17:20 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , , після спільного розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступив в суперечку із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході суперечки у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на вбивство ОСОБА_8 .

Тоді ж, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілого та свідомо бажаючи їх настання у вигляді смерті особи, діючи умисно та цілеспрямовано, взяв у своїй кімнаті ніж та підійшовши до ОСОБА_8 , який знаходився в положенні лежачи на дивані в іншій кімнаті та тримаючи у руці ніж, із прикладанням значної сили наніс удар ножем в ділянку грудної клітини ОСОБА_8 .

Внаслідок вищеописаних умисних, протиправних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 , тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного ушкодження передньої поверхні грудної клітини, від яких останній помер на місці події.

01 квітня 2025 року о 00:55 год. ОСОБА_7 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

01 квітня 2025 року ОСОБА_7 письмово повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 28 травня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 4-х місяців.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 24 липня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 18 вересня 2025 року включно. Визначено заставу в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800, 00 грн., в разі внесення якої, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на нього покладено наступні обов`язки: - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи; - не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду; - утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; - здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України, у випадку їх наявності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня березня 2025 року скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період з 22.00 год. по 06.00 год. за місцем фактичного проживання..

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 визнав свою вину, дав правдиві показання стосовно обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , щиро розкаюється.

Підозрюваний ОСОБА_7 показав суду, що спричинив ОСОБА_8 ножове поранення, захищаючись від протиправних дій потерпілого. Просив врахувати стан його здоров?я, оскільки є інвалідом, переніс два інсульти та інфаркт, а тому потребує медичного догляду та лікування.

Під час затримання у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження на голові, які підтверджують факт заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та показання підозрюваного про обставини суперечки з ОСОБА_8 31.03.2025 року.

Відповідно до висновку експерта №84 від 21.05.2025 року станом на 01.04.2025 року у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: підшкірного крововиливу верхньої та нижньої повіки правого ока; рани шкіри лівої тім?яно-скроневої ділянки голови; перелому кісток носа; струсу головного мозку, що могли утворитися від щонайменше 2-х разової травмуючої дії тупих твердих предметів, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров?я (не більше 21 доби). Можливість утворення виявлених на тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень за обставин, вказаних ним під час проведення слідчого експерименту 03.04.2025 року - не виключається. Утворення на тілі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді рани шкіри лівої тім?яно-скроневої ділянки голови та струсу головного мозку від травмуючої дії вилученого металевого совка - не виключається.

Відповідно до висновку експерта № 49 від 26.05.2025 року можливість утворення на тілі трупа ОСОБА_8 , 1981 р.н., тілесних ушкоджень при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 03.04.2025 року - не виключається.

Тобто підозрюваний ОСОБА_7 дав органу досудового розслідування та суду

правдиві показання щодо подій конфлікту 31.03.2025 року.

Оголошена підозрюваному ОСОБА_7 підозра за ч. 1 ст. 115 КК України є

необгрунтованою.

Під час допиту та слідчому експерименті ОСОБА_7 пояснив, що під час конфлікту ОСОБА_8 наніс йому два удари: по обличчю справа кулаком руки та ззаді по голові металевим совком, внаслідок чого він впав правою частиною тулуба на ліжко, відчувши сильний фізичний біль та отримавши тілесні ушкодження у вигляді: підшкірного крововиливу верхньої та нижньої повіки правого ока; рани шкіри лівої тім?яно-скроневої ділянки голови; перелому кісток носа; струсу головного мозку, що могли утворитися від щонайменше 2-х разової травмуючої дії тупих твердих предметів, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров?я.

Побачивши, що ОСОБА_8 підійшов до нього ближче з метою продовжити протиправні дії побоюючись за своє життя та здоров?я, з метою самозахисту, він взяв кухонного ножа, який лежав на столі, і лівою рукою наніс удар в груди ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 перебував в стані необхідної оборони, оскільки він оборонявся від

протиправних дій ОСОБА_8 , який наніс два удари: по обличчю справа кулаком руки та ззаді по голові металевим совком, внаслідок чого ОСОБА_7 впав правою частиною тулуба на ліжко, відчувши сильний фізичний біль та отримавши тілесні ушкодження.

Побачивши, що ОСОБА_8 підійшов до нього ближче з метою продовжити протиправні дії, та побоюючись за своє життя та здоров?я, з метою самозахисту, ОСОБА_7 взяв кухонного ножа, який лежав на столі, і лівою рукою наніс удар в груди ОСОБА_8

Крім того захисник зазначає, що ОСОБА_7 є особою, яка має інвалідність 3 групи, пов?язаної з опорно-руховим апаратом. Підозрюваний може пересуватися лише за допомогою 2-х палиць. Тому уникнути подальшого конфлікту з ОСОБА_8 підозрюваний не міг, оскільки ОСОБА_8 підійшовши ближче, хотів продовжити заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 Покликати на допомогу не було кого, оскільки вживали спиртні напої втрьох, а ОСОБА_9 вийшла із житлового будинку на вулицю.

Отже, ОСОБА_7 спричинив удар ножем ОСОБА_8 з метою негайного відвернення та припинення посягання на нього.

Тобто, в діях ОСОБА_7 можуть вбачатися ознаки правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Прокурор Хмельницької обласної прокуратури та слідчий не навели жодного доказу про те, що більш м?які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_7 зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , є пенсіонером та особою з інвалідністю.

По місцю проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Свідок ОСОБА_9 має інше житло, де може проживати.

Доказів незаконного тиску на свідків слідчий та прокурор не навели, як і підстав обґрунтовано припускати можливість знищення доказів у справі, які зібрані органом досудового розслідування.

У кримінальному провадженні органом досудового слідства виявлено та вилучено всі докази. Тому підозрюваний ОСОБА_7 не зможе знищити, сховати або спотворити будь-який предмет, який має істотне значення для встановлення обставин кримінального

правопорушення.

ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора чи суду, ризик впливу на свідків відсутній. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином підозрюваний не буде.

Розмір застави визначений слідчою суддею без врахування майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_7 і є завідомо непомірним для підозрюваного, який є вдівцем та особою з інвалідністю 3 групи.

Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

Запобіжний захід у вигляду домашнього арешту у певний період доби забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов?язків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_7 був повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду через адміністрацію ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», з клопотанням про участь в апеляційному розгляді не звертався, в апеляційній скарзі захисника не порушується питання про погіршення його становища, його участь у апеляційному розгляді не є обов`язковою, у зв`язку з чим колегія суддів, з`ясувавши думку присутніх учасників провадження, прийняла рішення про проведення апеляційного розгляду у відсутність підозрюваного, відповідно до вимог ч.4 ст.401, ч.4 ст.405, 422 КПК України, з урахуванням також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.10.2023, у справі №211/111/22, провадження №51-3720км23.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурор не визнала апеляційних вимог, вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні, тому обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 оскаржує обґрунтованість повідомленої підозрюваному підозри, а також наявність ризиків для застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що можливо застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до вимог частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.

Згідно положень частин 3, 5 статті 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а саме: обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, повинен врахувати серед іншого також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які не зменшилися і виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини при визначенні поняття «обґрунтованої підозри» (рішення Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Гусинський проти Росії», «Нечипорук і Йонкало проти України» та інші), відповідно до якої в ході досудового розслідування при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідна наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а саме існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення, мета затримання - продовжити розслідування й підтвердити або спростувати підозри, які стали підставою для затримання. Водночас ця стадія розслідування не передбачає сукупності доказів, достатньої для прийняття процесуального рішення за суттю кримінального провадження.

Висновки слідчого судді щодо обґрунтованості на поточній стадії досудового розслідування підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, є виправданими та не викликають сумнівів у колегії суддів, бо існує достатньо об`єктивної інформації, що підозрюваний міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, про що свідчать матеріали кримінального провадження та доведено прокурором. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначив, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшилися, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення,за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у випадку визнання його винним, співставляючи можливі негативні для нього наслідки, у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважав, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду й надалі існує, і цей ризик є достатньо високим, оскільки, опинившись на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадження, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки у клопотанні не міститься жодного обґрунтування яким саме чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню «іншим чином», з посиланням на відповідні докази на реальність таких обставин.

Зважаючи на те, що обставини провадження свідчать, що заявлені ризики не зменшилися та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя не знайшов підстав для обрання менш суворого запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження тримання під вартою ОСОБА_7 та погоджується з таким висновком слідчого судді.

Запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Найбільш вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість підозрюваного, обвинуваченого, адже саме за їх сукупного аналізу можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

Також у рішеннях ЄСПЛ по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, то такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими зважаючи на те, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, не встановлено та не відшукано всі докази, не допитано осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Стосовно неможливості запобігання ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, які продовжують існувати та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання у даному кримінальному провадженні.

Наявність у підозрюваного постійного місця проживання, позитивної характеристики по місцю проживання, те, що він раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався не є визначальними, оскільки враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, а тому не дають підстав для обрання ОСОБА_7 більш м`якого виду запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту в нічний період доби.

На думку колегії суддів, висновок слідчого судді, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти наявним ризикам, є обґрунтованим.

Відтак, переконливих фактів, які б вказували на те, що вказані ризики зменшилися і не виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою захисником не надано, і в ході апеляційного розгляду таких не встановлено.

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення внаслідок чого померла людина, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності інкримінованого діяння, за яке підозрюваному у разі доведення його винуватості загрожує суворе покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, наявні ризики не зменшились та продовжують існувати, тому обрання більш м`яких запобіжних засобів, ніж тримання під вартою, на думку колегії суддів, не зможе запобігти обумовленим вище ризикам. Так само не зменшує зазначених ризиків і викладені захисником такі обставини, як позитивна характеристика підозрюваного, відсутність у нього фактів притягнення до кримінальної відповідальності раніше чи наявність інших підозр.

Отже, з урахуванням наданих матеріалів справи та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення слідчого судді за клопотанням слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновок про продовження строку тримання під вартою до 18 вересня 2025 року включно є правильним.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що за наявності обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України,існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які знайшли своє підтвердження як під час розгляду клопотання слідчого, так і в ході апеляційного розгляду, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належне виконання ним процесуальних обов`язків, тому апеляційна скарга захисника підозрюваного не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 вересня 2025 року із визначенням застави в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3