Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7445/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/516/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 липня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 липня 2025 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 07.09.2025 року, без визначення розміру застави

Слідчий суддя дійшов висновку, що в матеріалах кримінального провадження містяться фактичні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України та які дають підстави вважати, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання вказаним ризикам.

При прийнятті рішення слідчий суддя врахував початкову стадію досудового розслідування, суть та характер кримінальних правопорушень, обґрунтованість підозри.

В апеляційній скарзі зі змінами та доповненнями захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі, якщо апеляційний суд дійде висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу та про необхідність тримання підозрюваного під вартою - визначити можливість внесення застави у розмірі, достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом, або обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт за постійним місцем проживання у наступний період доби: з 22 год.00 хв. до 06 год. 00 хв.

Вважає, що обрання найсуворішого виду запобіжного заходу є необґрунтованим

Зазначає, що слідчий суддя не навів жодних інших обставин, сукупність яких могла б довести існування вказаного ризику переховування підозрюваного від слідства та суду, а також не послався на докази, які б обґрунтовували наявність обставин про існування ризику, що є порушенням вимог ст. 196 КПК України.

Захисник посилається на те, що ОСОБА_6 активно сприяє досудовому розслідуванню та дає покази, тобто його поведінка спрямована не на приховування, а на встановлення дійсних обставин справи. Він зацікавлений в об`єктивному досудовому розслідуванні. Після трагічних подій, що стались 02.07.2025 р.. він не зник, хоча мав реальну для цього можливість, та не вчиняв, навіть, намірів для цього.

Окрім того, перебуваючи на волі ОСОБА_6 , як фахівець у хімічній галузі, зможе більш активно сприяти об`єктивному досудовому розслідуванню шляхом надання тих чи інших роз`яснень слідчому у тих питаннях, які потребують спеціальних знань щодо властивостей хімічних речовин і для з`ясування яких слідчий може приймати рішення про призначення того чи іншого виду судової експертизи, якщо така необхідність виникне. Подібна форма сприяння розслідуванню пришвидшить встановлення дійсних обставин справи, оскільки не вимагатиме від слідчого для з`ясування тих чи інших обставин справи прибувати до приміщення установи виконання покарань

Зазначає, що негативна характеристика з місця основної роботи підозрюваного є необ`єктивною. ОСОБА_6 є заступником голови Первинної профспілкової організації Державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів, яка є профспілкою ТОВ «Науково-виробниче підприємство хімічних продуктів» (далі - ППО ДержНДІХП). Будучи людиною принциповою він активно захищає права працівників, а також є собою, яка входила до складу комісії, що розслідувала нещасні випадки на виробництві. У результаті принциповості своєї позиції та діям, направленим на викриття недобросовісних дій адміністрації підприємства, щодо нього керівництвом здійснюється тиск та мобінг. Тобто, дії адміністрації підприємства направлені на підрив авторитету, іміджу ОСОБА_6 та довіри до нього.

Захисник посилається як на доказ цьому постанову Сумського апеляційного суду від 16.07.2024 р. у справі № 589/1187/23, якою частково змінено рішення Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 29 січня 2024 року про поновлення ОСОБА_6 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зміни стосувались лише періоду дати поновлення та суми стягнення заробітку.

Крім того, зазначає, що підозрюваний протягом 12-ти років проживає однією сім`єю та веде спільний побут з ОСОБА_9 . Має постійне місце проживання та постійне місце роботи. Виключно позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем надання ним послуг за договором підряду, тобто Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Катана», з яким співпрацює тривалий час. Окрім того, позитивно характеризується і головою первинної профспілкової організації за основним місцем роботи. Має освіту молодшого спеціаліста та вищу освіту. Має безліч подяк та грамот за участь у спортивних змаганнях, незважаючи на те, що є особою з інвалідністю 3-ї групи, встановленої безтерміново у 2017 році.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, застосовуючи запобіжній захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001288 від 03 липня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.267 КК України.

Згідно змісту клопотання слідчого поліції, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до вимог пункту 3 першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року №222-VIII, до видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, відноситься виробництво, зберігання, транспортування вибухових матеріалів промислового призначення.

Згідно з частиною третьою статті 2 цього Закону, провадження господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без отримання відповідної ліцензії забороняється.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону, ліцензія є документом, який підтверджує право суб`єкта господарювання на провадження певного виду господарської діяльності за умови виконання ліцензійних умов, встановлених Кабінетом Міністрів України або уповноваженим органом.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №619 від 06 травня 2020 року «Деякі питання провадження діяльності, пов`язаної з обігом вибухових матеріалів промислового призначення», встановлено, що господарська діяльність, пов`язана з виробництвом вибухових матеріалів промислового призначення, здійснюється виключно за наявності ліцензії, виданої Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 11 вказаної Постанови, приміщення та обладнання, що використовуються під час провадження такої діяльності, мають відповідати вимогам нормативно-правових актів з питань пожежної, техногенної безпеки та охорони праці, зокрема щодо вибухозахищеності, вентиляції, контролю температури, сигналізації тощо.

Згідно з пунктом 13 Постанови, персонал, який бере участь у виробництві вибухових матеріалів, повинен мати відповідну кваліфікацію, пройти спеціальне навчання та бути допущеним до робіт з підвищеною небезпекою.

У пунктах 17 та 19 встановлено, що зберігання сировини, компонентів та виготовленої продукції можливе лише за наявності дозволів та відповідних умов зберігання, із суворим обліком та охороною.

Також, згідно з ДСТУ 4100:2002 «Боєприпаси. Терміни та визначення понять», вибухові речовини військового призначення - це хімічні речовини або суміші речовин, призначені для вибухового ураження цілей, які застосовуються у складі боєприпасів, мін, вибухових пристроїв. До вибухових речовин військового призначення прямо віднесено гексоген (циклоніт, RDX), який використовується у виробництві детонаторів, бризантних сумішей, заряджання снарядів та бойових елементів боєприпасів.

Таким чином, виготовлення вибухової речовини з використанням гексогену у тому числі військового призначення, регламентується законодавством у сфері обігу вибухових речовин та можливе виключно суб`єктами, які отримали відповідну ліцензію на виробництво вибухових матеріалів та провадять діяльність у приміщеннях, що відповідають техногенним і вибухозахисним вимогам, а саме: мають кваліфікований персонал, відповідне устаткування та системи безпеки; ведуть жорсткий облік сировини, прекурсорів і виготовленої продукції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 №2245-III, об`єктами підвищеної небезпеки визнаються ті підприємства, споруди або інші майнові комплекси, де тимчасово або постійно використовуються, виготовляються або зберігаються небезпечні речовини. Згідно статті 12 вказаного закону, будівництво або реконструкція таких об`єктів можлива лише відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з дотриманням містобудівної документації та провадження будівельного контролю.

В той же час, згідно із Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», екологічна, техногенна та пожежна безпека є діяльністю, що пов`язана з використанням небезпечних речовин, потребує отримання дозволу на викиди та проходження оцінки впливу на довкілля.

У сфері пожежної та техногенної безпеки будівлі, де містяться небезпечні речовини, мають відповідати нормам, зокрема: ДСН 173-96 «Будинки і споруди. Вимоги безпеки при зберіганні і використанні вибухових речовин, пустотілих пластмас, порохів і детонаторів» та ДСН 11-98 «Інженерно-технічне забезпечення цивільного захисту населених пунктів», що передбачають вибухозахищене обладнання, систему вентиляції, пожежогасіння та сигналізації.

Відповідно до положень ДСН 173-96 «Будинки і споруди. Вимоги безпеки при зберіганні і використанні вибухових речовин, пустотілих пластмас, порохів і детонаторів» рекомендована санітарно-захисна зона до житлових забудов від підприємств з виробництва вибухових речовин, порохів, детонаторів повинна становити мінімально 1000 метрів.

Згідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Промислові вибухові роботи. Вимоги до виробничих приміщень», приміщення, де йде виготовлення вибухових речовин, мають мати: вибухонепроникні стіни; автономну вентсистему; систему аварійної сигналізації; ізольовані реакторні та технологічні зони.

Разом із тим, НАПБ Б.07.003-2015 «Правила пожежної безпеки у складських приміщеннях» зобов`язує: організовувати секторацію вибухонебезнечних зон; встановлювати автоматичне гасіння в місцях зберігання легкозаймистих або вибухонебезнечних речовин, вести пожежні інструкції та навчання персоналу.

Будь-яке облаштування або зміна призначення у побутових або комерційних приміщеннях, де виготовляється небезпечна речовина, повинні здійснюватися з дотриманням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», передбачаючи містобудівну документацію, технічний нагляд і контроль. Всі зміни мають бути узгоджені з органами архітектури, пожежного та екологічного нагляду.

З врахуванням наведеного, виготовлення вибухових речовин з використанням гексогену, а також вибухових пристроїв із використанням цих речовин в побутових умовах, без наявності ліцензії, кваліфікованого персоналу та відповідної технічної бази, є прямим порушенням законодавства у сфері обігу вибухових речовин.

Так, не пізніше 05 липня 2024 року ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також з іншими невстановленими слідством особами, з метою одержання прибутку, організував незаконне виготовлення сумішевої вибухової речовини на основі гексогену, нафтового мастила, алюмінієвого порошку, а також вибухових пристроїв у складі яких є вказана речовина, що є вибуховою, фізико-хімічні властивості якої визначають високий рівень вибухової небезпеки, високу чутливість до зовнішніх впливів та вибухову стійкість і робить його непридатним до зберігання або виготовлення у будь-яких побутових умовах.

У свою чергу ОСОБА_10 , будучи директором ТОВ «Катана», не маючи ліцензії на здійснення діяльності з виробництва вибухових матеріалів всупереч вимог п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», організував створення нелегального виробництва вибухової речовини у непридатних для цього приміщеннях за адресами: Житомирський район, с. Березина, вул. Промислова, 9 та с.Березина, вул. Промислова, 9А, що фактично становили собою цілісний майновий комплекс, який: - не відповідав вимогам пожежної, техногенної та вибухової безпеки; ??- не обладнаний системами контролю, аварійного захисту, вентиляції та ізоляції; ??- не внесений до реєстрів об`єктів підвищеної небезпеки, встановлених ДСНС та іншими контролюючими органами; - функціонував в порушення викладених вище вимог законодавства та нормативно-правових актів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, для забезпечення протиправної діяльності з незаконного виготовлення та незаконного зберігання вибухових речовин ОСОБА_10 :

- залучив до протиправної діяльності підконтрольні суб`єкти господарювання, зокрема ТОВ «НІЦ «АСОТЕХ»;

- організував придбання та облаштування зазначених приміщень за адресами: Житомирський район, с. Березина, вул. Промислова, 9 та с. Березина, вул. Промислова, 9А;

- доручив ОСОБА_14 - особі з освітою хіміка, який мав спеціальні теоретичні знання у галузі вибухових речовин, безпосередньо здійснювати розробку рецептури виготовлення сумішевої вибухової речовини на основі гексогену, нафтового мастила та алюмінієвого порошку - вибухової суміші типу A-IX-2 та вибухових пристроїв - комбінованих зарядів 3К-1,5 КТ, визначати хімічні компоненти та умови їх змішування, контролювати виробничий процес, керувати працівниками;

??- з метою забезпечення функціонування незаконного виробництва та зберігання вибухових речовин, документального оформлення придбання та експлуатації приміщень, підключення приміщень до необхідних комунікацій, доручив виконання таких робіт іншим особам, зокрема директору ТОВ «НІЦ «АСОТЕХ» ОСОБА_11 ;

- забезпечував фінансування утримання місць незаконного виготовлення

та зберігання вибухової речовини та вибухових пристроїв.

Водночас, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , використовуючи повноваження директора та співзасновника ТОВ «НІЦ «АСОТЕХ» (), яке орендувало зазначене приміщення у пов`язаних з ОСОБА_10 осіб, забезпечував організацію постачання хімічних компонентів, необхідних для незаконного виготовлення сумішевої вибухової речовини на основі гексогену, нафтового мастила та алюмінієвого порошку - вибухової суміші типу A-IX-2 та вибухових пристроїв - комбінованих зарядів 3К-1,5 КТ, які мають у своєму спорядженні гексоген, які доставлялися до місця виготовлення невстановленими на даний час особами.

Також, ОСОБА_15 діючи за вказівкою ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , з метою реалізації спільного злочинного умислу з незаконного виготовлення вибухової речовини та вибухових пристроїв, залучив осіб без фахового рівня та спеціальної освіти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які, перебуваючи у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_6 , постійно проживали у вказаному приміщенні та безпосередньо здійснювали виготовлення сумішевої вибухової речовини на основі гексогену, нафтового мастила та алюмінієвого порошку - вибухової суміші типу А-IX-2, шляхом змішування компонентів, та виготовлення вибухових пристроїв - комбінованих зарядів ЗК-1,5 КТ відповідно до вказівок ОСОБА_6 , а також приймали відвантажені хімічні компоненти від невстановлених на даний час слідством осіб.

При здійсненні діяльності, зазначені юридичні особи не мали жодних дозволів, ліцензій, сертифікатів чи інших дозвільних документів, а залучені фізичні особи не мали відповідного фахового рівня, не проходили відповідного навчання, які б дозволяли їм здійснювати виготовлення та зберігання вибухових речовин, не були працівниками ліцензованих оборонних підприємств та діяли у порушення вищевказаних вимог законодавства нормативно-правових актів.

У подальшому, організувавши вказану незаконну діяльність, у період з липня 2024 року до 02 липня 2025 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ОСОБА_19 незаконно виготовили значну кількість сумішевої вибухової речовини на основі гексогену, нафтового мастила та алюмінієвого порошку - вибухової суміші типу A-IX-2 та вибухових пристроїв комбінованих зарядів 3К-1,5 КТ, шляхом змішування необхідних компонентів, використовуючи спеціальне обладнання у спеціально необлаштованих для цього приміщеннях за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , які фактично являли собою цілісний майновий комплекс і складався з колишніх корівника, вагової, складу.

Таким чином, у період з липня 2024 року до 02 липня 2025 року, незаконно виготовлені сумішева вибухова речовина на основі гексогену, нафтового мастила та алюмінієвого порошку - вибухова суміш типу А-IX-2 та вибухові пристрої - комбіновані заряди ЗК-1,5 КТ, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 , зберігалась у не пристосованих для цього приміщеннях за адресами: Житомирський район, с.

Березина, вул. Промислова, 9 та АДРЕСА_1 , у порушення

Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», постанови Кабінету Міністрів України № 619 від 06 травня 2020 року «Деякі питання провадження діяльності, пов`язаної з обігом вибухових матеріалів промислового призначення», Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ДСН 173-96 «Будинки і споруди. Вимоги безпеки при зберіганні і використанні вибухових речовин, пустотілих пластмас, порохів і детонаторів», ДСН 11-98 «Інженерно-технічне забезпечення цивільного захисту населених пунктів», ДБН В.2.5-56:2014 «Промислові вибухові роботи, вимог до виробничих приміщень», НАПБ Б.07.003-2015 «Правила пожежної безпеки у складських приміщеннях», без наявності жодних дозволів, ліцензій, сертифікатів чи інших дозвільних документів, у безпосередній близькості до житлових будинків населеного пункту с. Березина Житомирського району Житомирської області.

Через порушення встановлених законодавством правил та норм при виготовленні і зберіганні вибухових речовин ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , та іншими невстановленими на даний час особами, які діяли умисно, за попередньою змовою групою осіб, 02.07.2025 близько 17 год 59 хв відбулося загоряння приміщень, що призвело до детонації та подальших вибухів потужністю понад 4 тони в тротиловому еквіваленті.

Внаслідок вибухів за вказаних вище обставин спричинено загибель двох людей та інші тяжкі наслідки, а саме: загибель ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; отримання тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості 83 особами; пошкодження будівель та транспортних засобів, забруднення атмосферного повітря на загальну суму понад 46 мільйонів гривень.

В рамках даного кримінального провадження 07.07.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.267 КК України.

Так, згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами, наданими на підтвердження цих доводів, сторона обвинувачення стверджує, що обґрунтованість підозри щодо вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 02.07.2025 в ході якого зафіксовано місце вибуху по АДРЕСА_1 та масштаби руйнування на території села Березина та прилеглих територіях;

- протоколом додаткового огляду місця події від 03.07.2025, в ході якого при денному природньому освітленні оглянуто місце вибуху за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучені зразки ґрунту, зразки речовини схожої на гексоген, частини пакування з-під пороху, вибухові пристрої, повторно зафіксовано масштаби руйнування на території села Березина та прилеглих територіях;

- протоколом огляду місця події від 02.07.2025 в ході якого на ділянці місцевості поблизу вулиці Богдана Хмельницького в с. Березина Глибочицької ТГ Житомирського району Житомирської області, де було виявлено та оглянуто труп ОСОБА_21 . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть причиною смерті є грубе руйнування тіла, нещасний випадок від інших вибухових матеріалів або засобів;

- протоколом огляду місця події від 03.07.2025 в ході якого на ділянці місцевості поблизу будинку АДРЕСА_2 , де було виявлено та оглянуто труп неповнолітнього ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть причиною смерті є грубе руйнування тіла, нещасний випадок від інших вибухових матеріалів або засобів;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який повідомив, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:1119, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить його дружині ОСОБА_23 . Земельна ділянка була передана в оренду ТОВ «ІКС-АЙЗ» та ТОВ «Науково-Інженерний центр «АСОТЕХ». Чим займались дані товариства на зазначеній земельній ділянці йому не відомо;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який повідомив, що працював збирачем приладів на ТОВ «Науково-Інженерний центр «АСОТЕХ» в с. Березина Житомирської області, де виготовляли експериментальні зразки для вибухових пристроїв та боєприпасів. 02.07.2025 перебував на робочому місці. Близько 18 год на території підприємства почалась пожежа. Він разом з іншими працівниками підприємства ОСОБА_25 та ОСОБА_26 на автомобілі втекли з території підприємства. Коли сталися вибухи, вони знаходились на автодорозі Київ-Чоп. Від вибухів отримав незначні тілесні ушкодження у вигляді порізів осколками скла;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який повідомив, що працював інженером ТОВ «ІКС-АЙЗ» та займався організаційними питаннями в процесі будівництва з виробництва зброї та боєприпасів по вул. Промисловій, 9-А в с. Березина Житомирської області. Крім того, на вказаній території знаходились виробничі потужності ТОВ «Науково-Інженерний центр «АСОТЕХ». Загалом на даній території виготовлялись комплектуючі до БПЛА та боєприпаси різних видів до БПЛА. 02.07.2025 він на території підприємства не був. Причина пожежі та вибуху йому не відома;

- показаннями свідка ОСОБА_28 , який повідомив, що працює директором ТОВ «ІКС-АЙЗ», яке орендувало земельну ділянку та приміщення по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою здійснювалось виробництво зброї та боєприпасів. Усіма організаційними питаннями при цьому займався ОСОБА_29 , а він у свою чергу був лише підписантом документів. На початку зими 2025 року ОСОБА_29 повідомив про необхідність залучення до робіт з виготовлення вибухових речовин та пристроїв на вказаній території працівників ТОВ «ІКС-АЙЗ» ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . З того часу вказані особи працювали на вказаній вище території, однак виключно під контролем ОСОБА_29 . Про вибухи на вказаній території дізнався з мережі інтернет. Причина вибухів не відома;

- показаннями свідка ОСОБА_32 від 03.07.2025, який працює вантажником ТОВ «НІ «АСОТЕХ» та пояснив, що на складі підприємства були бочки та ящики, що в них знаходилося було таємницею. 02.07.2025 на території підприємства знаходилися ОСОБА_33 , який розпаковував обладнання у вигляді великої каструлі. Також був ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , а також будівельники і вентиляційники. Близько 17:40 побачив вогонь. ОСОБА_34 сказав, щоб усі евакуювалися, а ОСОБА_35 викликав ДСНС;

- показаннями експерта в галузі вибухотехнічних досліджень та досліджень матеріалів, речовин та виробів ОСОБА_36 , який пояснив, що вибухова речовина у складі гексогену, нафтового мастила та алюмінієвого порошку с вибуховою речовиною тину А-IX-2, яка використовується у боєприпасах для підсилення термічної дії та кумулятивного ефекту. Аломіній (алюмінієвий порошок) значно збільшує температуру вибуху;

- показаннями потерпілих ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , які повідомили про обставини отримання тілесних ушкоджень та пошкодження їх майна від вибуху 02.07.2025 в с. Березина Житомирського району;

- висновком комплексної судової вибухово-технічної експертизи №KCE-19/106-25/116205 від 04.07.2025, відповідно до якого наданий на дослідження об`єкт, вилучений під час огляду місця події 03.07.2025 за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Глибочицька ТГ, с. Березина, вулиця Промислова, 9, має у своєму спорядженні індивідуальну вибухову речовину бризантної дії - гексоген, комбінований зарядом 3К-1,5КТ, який належить до вибухових пристроїв, та придатний до вибуху;

- висновком комплексної судової вибухово-технічної експертизи №KCE-19/106-25/11606 від 04.07.2025, відповідно до якого наданий на дослідження об`єкт, вилучений під час огляду місця події 03.07.2025 за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Глибочицька ТГ, с. Березина, вулиця Промислова, 9, споряджений вибуховою речовиною бризантної дії - гексогеном та сумішевою вибуховою речовиною на основі вибухової речовини бризантної дії - гексогену, нафтового мастила та алюмінію, та придатний до вибуху;

- довідкою про розрахунок збитків ТОВ «СТИСАН», відповідно до якої орієнтовна сума завданої шкоди становить 4 100 000,00 гривень;

- довідкою про розрахунок збитків ПрАТ «ВФ Україна», відповідно до якої сума завданої шкоди становить 2 073 231,48 гривень;

- довідкою про розрахунок збитків ТОВ «Авантаж-7», відповідно до якої сума завданої шкоди становить 35 000 000,00 гривень;

- заявою ПрАТ «Київстар», відповідно до якої орієнтовна сума завданої шкоди становить 2 000 000,00 гривень;

- висновком про причини виникнення пожежі №22 від 03.07.2025 відповідно до якого ймовірною причиною виникнення пожежі та вибухів стало порушення правил та норм при виготовленні і зберіганні вибухових речовин;

- довідкою про економічний зв`язок між ТОВ «НІ «АСОТЕХ», ТОВ «ІКС АЙЗ», ТОВ «ФІРМА «КАТАНА», відповідно до якої встановлено наявність фінансово-господарських операцій між зазначеними товариствами.

Наявність обґрунтованою підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

При вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 причетний до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих матеріалах, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині наявності обґрунтованої підозри про можливу причетність. до кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1, ч.2 ст.267 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими даними кримінальними правопорушеннями, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання до ОСОБА_6 одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

В той же час, в суді апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Фірма «Катана», директором якої є ОСОБА_10 , була створена 30.03.2005 року, основний вид діяльності підприємства - 25.40 Виробництво зброї та боєприпасів, інші види діяльності - виробництво вибухових речовин 20.51. Зазначене товариство здійснює свою господарську діяльність на підставі Ліцензії серії AE №292975 від 15.01.2015 року виданої МВС України та Наказу МВС України №454 від 20.05.2017 року.

З пояснень підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, вбачається, що з ТОВ «Фірма «Катана», ОСОБА_6 співпрацює з 2024 року, займається виробництвом пороху та торгівлею мисливськими боєприпасами на підставі відповідних дозвільних документів, виданих МВС України, а саме: ліцензії серії АЕ № 292975 від 15.01.2015 року, а також дозволів на відкриття та функціонування суб`єктів господарської діяльності щодо зберігання, виготовлення предметів та матеріалів виданих СКОЗ ГУНП України, які оновлюються кожні три роки. ТОВ «Фірма «Катана» проводила часткову збірку виробів «WH 23/СА. УАС- 3.09.00.000ТУ» за відповідним договором з ТОВ «Асотех», яке є співвиконавцем держоборонзамовення.

ОСОБА_6 безпосередньо був задіяний як технолог на підставі відповідних договорів підряду, як спеціаліст з налагоджувальних робіт технологічного та лабораторного обладнання, а також як висококваліфікований спеціаліст з відповідним досвідом у розробці евтектичних ливарних складників на основі різних видів селітри. Такі ливарні складники не є вибуховими речовинами та використовуються в якості технологічних добавок при виготовлені лише артилерійських боєприпасів при їх заливанні складниками типу «Аммотол». Запит на такі добавки виник після того, як на фронт почали поставлятися міни поганої якості. Використання таких добавок надало можливість уникати неспрацювання мін в бойових умовах.

На підтвердження викладеного, стороною захисту подано відповідні документи: відповідь на адвокатський запит, де повідомляється про діяльність ТОВ «Фірми Катана» та в чому безпосередньо був задіяний ОСОБА_6 , ліцензію №292975 Міністерства внутрішніх справ ТзОВ Фірма «КАТАНА» на ремонт вогнепальної зброї невійськового призначення, холодної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкість польоту кулі понад 100 метрів на секунду, торгівлю вогнепальною зброєю невійськового призначення, боєприпасами до неї, холодною зброєю, пневматичною зброєю калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів на секунду, дозвіл Національної поліції України ГУНП в Сумській області №004785 від 08.05.2023 , витяг з наказу №454 від 30.05.2017 про видачу ліцензії на провадження певних видів господарської діяльності та розширення видів діяльності.

Згідно листа директора ТОВ «Науково-інженерний центр «АСОТЕХ» до начальника Головного управління оборонних інновацій, ТОВ «Науково-інженерний центр «АСОТЕХ» є розробником та виробником боєприпасів «ЗАРЯД 1.2 КУМУЛЯТИВНО-УЛАМКОВО-ФУГАСНИЙ», який є кодифікованим (номенклатурний номер НАТО 1325-61-018-6451) та компонентів до них, що є критично важливим для комплектування БпЛА перехоплювачів AS3 («Merops»), виробництва ТОВ «Сайлак-автоматика», для БпЛА перехоплювачів «Octopus» розробки ЦМТР ГШ ЗСУ виробництва ТОВ «УКРАВІАСИСТЕМ». Разом з тим, товариство має можливість виготовляти бойові частини до БпАК БАРС, виробництва ТОВ «УКРАВІАСИСТЕМ», а саме: «Заряд комбінований WH23.CА» (код НАТО 1325-61-018-4490) та «Заряд осколково-фугасний WH23.HEF» (код НАТО 1325-61-018-4489) обсягом близько 300 штук кожного виробу протягом місяця та має можливість збільшення обсягу виробництва за потреби.

Колегія суддів звертає увагу, що в умовах воєнного стану Конституція України та інші нормативно-правові акти передбачають, що захист держави, її суверенітету та територіальної цілісності, забезпечення обороноздатності є першочерговими пріоритетами.

Це відображено у Законі України «Про правовий режим воєнного стану», а також у ряді нормативних актів, що визначають особливості здійснення господарської та оборонної діяльності в цей період.

З наданих стороною захисту доказів вбачається, що ТОВ «Фірма Катана», директором якої є ОСОБА_10 , має чинну ліцензію на виробництво вибухових речовин (серія AE №292975 від 15.01.2015). Основний вид діяльності - виробництво зброї та боєприпасів, що відповідає предмету ліцензії.

Підприємство здійснює офіційну господарську діяльність, має договори зі структурами оборонно-промислового комплексу, поставляє продукцію, зокрема полімерну суміш, порох, що підтверджується договором і державними контрактами. Вказані договори, контракти, листи та інші документи свідчать про законність і офіційність діяльності.

Колегія суддів зауважує, що у період воєнного стану встановлюються особливі умови для здійснення господарської та оборонної діяльності, зокрема пов`язаної з виготовленням вибухових матеріалів і спецхімії. Частина інформації, технологій, приміщень та виробничих процесів може бути віднесена до таємних, обмежених у доступі і охоронятися на державному рівні.

Це зумовлює певні обмеження у публічному доступі до інформації, нормативних актах і навіть дозволах, які не завжди можуть бути оприлюднені чи широко розголошені через питання національної безпеки.

Тобто, у воєнний час організація діяльності може бути посилена різними спецрежимами, що не завжди є відкритими або стандартними для цивільної сфери, що не може автоматично свідчити про порушення.

З огляду на особливий режим таємності в умовах воєнного стану та відсутність беззаперечних доказів про нелегальність виробництва вибухових речовин, вибухових пристроїв у вказаних приміщеннях та їх зберігання без передбаченого законом дозволу, підозра за ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 ч.2 ст.267 КК України має суттєві сумніви щодо своєї обґрунтованості.

Подальше досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, підлягає перевірці та підтвердженню у процесі досудового розслідування з урахуванням специфіки діяльності, що здійснюється в умовах воєнного стану та підпадає під особливий правовий режим із пріоритетом державних інтересів і обороноздатності, а також з урахуванням можливості диверсійного характеру подій, особливо враховуючи особливий правовий режим воєнного стану. У цих умовах слід враховувати ймовірність умисного протиправного втручання третіх осіб із метою дестабілізації обороноздатності держави, що потребує ретельного і всебічного вивчення всіх обставин справи та перевірки альтернативних версій, зокрема версії сторони захисту про диверсію.

«Тримання під вартою» відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» та «проти» звільнення (рішення у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86, від 14 жовтня 2010 року»).

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У відповідності ж до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею у достатній мірі враховані ризики щодо можливості ОСОБА_6 незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження з врахуванням тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється останній. При встановленні наявності ризику впливу на інших підозрюваних та свідків, слід також враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, крім того, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

В той же час, на доведеність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, переховування, спотворення речових доказів та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя посилався тільки на обставини інкримінованих йому подій та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, а також на те, що підозрюваний має право виїзду за кордон. В даному випадку, апеляційний суд вважає, що враховуючи проведений обшук та вилучення відповідних документів у підозрюваного, належну процесуальну поведінку до обрання запобіжного заходу, співпрацю з органом досудового розслідування, надання ОСОБА_45 про обставини події, що сталася, прокурором не продемонстровано конкретних фактів, які переконали, що відповідні ризики існують, а обґрунтування прокурора та слідчого судді в цій частині охоплюються діями, які йому інкримінуються у межах висунутої підозри в даному провадженні, а не вказують на вищезазначені ризики.

При цьому, апеляційний суд враховує, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами (рішення Європейського суду з прав людини від 23.02.2012 року у справі «Клішин проти України», № 30671/04), а тому апеляційний суд вважає недоведеним наявність вказаного ризику.

Колегія суддів приймає до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, характер протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 дані, які характеризують особу останнього, який є високофаховим спеціалістом у хімічній галузі, його вік і стан здоров`я, спосіб життя, діяльність, яка пов`язана зі знаннями у хімічній галузі, розробленням артилерійських боєприпасів, що має безпосередній вплив на здатність України захищатися від зовнішньої агресії, наявність численних подяк та грамот за участь у спортивних змаганнях, є особою з інвалідністю 3-ї групи, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Сам по собі факт наявності підозри у вчинені кримінальних правопорушень та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ОСОБА_46 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту, встновлення нових обставин, які стануть підставою для збільшення обсягу підозри прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Таким чином, колегія суддів вважає, що цілодобовий домашній арешт стане надійною запорукою дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а покладення на нього додаткових обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, забезпечить дотримання вимог ст.2 та ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено в даному випадку неефективності застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 липня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання цілодобово за адресою: АДРЕСА_3 , на строк до 07.09.2025 року.

В порядку ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- не відлучатися з м. Шостка, Сумської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними в цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, які дають право для виїзду за кордон.

Строк дії обов`язків до 07.09.2025 включно.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: