УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2025 /справа №761/10960/25/ в рамках кримінального провадження № 0001205 від 30.11.2023,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2025 /справа №761/10960/25/ в рамках кримінального провадження № 0001205 від 30.11.2023

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2025 накладено арешт на мобільний телефон марки dm N E 11S 1 79560, 2 79578; ноутбук марки H N сірого кольору S/N: S D 161 договір NU U 01/01/22 від 01.01.2022 на 6 арк.; рахунок №1967 від 09.02.2022 на 1 арк.; рахунок №2749 від 31.01.2022 на 1 арк.; рахунок №840 від 12.01.2022 на 1 арк.

При цьому, адвокат зазначає, що арешт слідчим суддею накладено необґрунтовано, службовим особам ТОВ «КГК Моніторинг» та його директору ОСОБА_3 не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, арешт майна порушує права ОСОБА_3 на володіння майном. Крім того, зазначив, що слідчим було повернуто на відповідальне зберігання ОСОБА_3 вилучене майно, а саме ноутбук та мобільний телефон, що також свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Крім того, адвокат вказує, що вилучене майно не відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, а відтак просив скасувати арешт майна, застосований слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва 20.03.2025.

До початку судового засідання від адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про проведення судового розгляду клопотання про скасування арешту майна у його відсутність.

Від прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на адресу суду від 12.06.2025 надійшов лист про проведення судового розгляду клопотання про скасування арешту майна у його відсутність.

При цьому, неявка вказаних осіб не перешкоджає судовому розгляду клопотання на підставі наявних матеріалів справи.

Вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, додатково долучені документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ГСУ СБ України, за процесуального керівництва прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001205 від 30.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 111 КК України.

20.03.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на майно вилучене 14.03.2025 в ході проведення обшуку житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на: мобільний телефон марки Redmi NOTE 11S IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; ноутбук марки HONOR сірого кольору S/N: APSDPM161; договір NRU-UA 01/01/22 від 01.01.2022 на 6 арк.; рахунок № 1967 від 09.02.2022 на 1 арк.; рахунок № 2749 від 31.01.2022 на 1 арк.; рахунок № 840 від 12.01.2022 на 1 арк.

Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Так, з ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2025 вбачається, що при вирішенні питання про накладання арешту, слідчий суддя виходив з фактичних обставини кримінального провадження, а також того, що вилучене майно в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 маює ознаки речових доказів.

Також слідчим суддею при вирішенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно встановлено, що 14.03.2025 проведено огляд вилученого ноутбуку, яким користувався ОСОБА_3 , та встановлено відомості, що мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Крім того, зі змісту вказаної ухвали вбачається, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на майно, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу для інших осіб та із забезпеченням своїм рішенням розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім цього, слідчий суддя враховує, що у кримінальному провадженні № 0001205 проводяться слідчі (розшукові) дії, що свідчить про те, що потреба у застосуванні такого заходу, як арешт майна не відпала.

Також, як вбачається зі змісту клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, 03.04.2025 слідчим було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 мобільний телефон марки Redmi NOTE 11S IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 та ноутбук марки HONOR сірого кольору S/N: APSDPM161, що в сукупності з наведеними обставинами, на переконання слідчого судді, свідчить про те, що враховані наслідки арешту майна для третіх осіб.

Так, слідчим суддею враховано, що відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Таким чином, на час розгляду слідчим суддею клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна встановлено, що обставини, якими обґрунтовувався арешт, не перестали існувати, та застосуваннязазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні на даний час.

Враховуючи наведене, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, дійшов висновку, що в задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.98, 170, 174, 372, 392 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2025 /справа №761/10960/25/ в рамках кримінального провадження № 0001205 від 30.11.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя