Справа № 465/8541/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1086/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 10 квітня 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на постанову слідчої ВРССЗ СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 29 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000173 від 10 лютого 2024 року за ч.1 ст.194 КК України.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що в судовому засіданні, та в ході досудового слідства за наслідкам проведення необхідних слідчих дій, не здобуто даних, які вказують на наявність кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покликаються на те, що в скарзі на постанову про закриття кримінального провадження вони наголошували на тому, що заподіювач шкоди, вчинив її загально небезпечним способом створивши загрозу життю та здоров`ю сім`ї потерпілої, яка з вересня 2023 року позбавлена можливості опалювати квартиру газовим котлом, користуватися гарячою водою у зв`язку із ліквідацією ОСОБА_10 вентиляційних труб в помешканні потерпілої. Зазначають, що із оскаржуваної постанови вбачається що вентиляційні труби були демонтовані, оскільки ОСОБА_10 вважає такі самочинно влаштовані потерпілою, що заперечується належними технічними умовами АТ «Львівгаз». Апелянти звертають увагу на те, що у своїй скарзі вони стверджували про неправильну кваліфікацію злочину, та така має відповідати ч.2 ст. 194 КК України.

Просять оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, прийняти нову, якою скасувати постанову слідчої ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Положеннями ч.1 ст.303 КПК України встановлено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та вичерпний перелік кола осіб, які можуть звернутись з такими скаргами до слідчого судді.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з кримінального провадження, СД ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000173 від 10 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

В ході досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій, зокрема: допитано заявницю ОСОБА_6 ; свідка ОСОБА_10 , яким слідчий суддя дав належну правову оцінку в своїй ухвалі, з чим погоджується і апеляційний суд.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. Виходячи з вимог ч. 3 названої статті, постанова з даного приводу приймається слідчим, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення здійснюється, коли встановлено, що подія, з приводу якої внесені відомості до ЄРДР, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), яка сама по собі не є кримінальним правопорушенням, оскільки відсутній хоча б один із елементів складу злочину, або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Таким чином, на слідчого покладено обов`язок з встановлення суб`єкта злочину та його вини або встановлення факту відсутності події кримінального правопорушення.

За наслідками досудового розслідування, слідчою ВРССЗ СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 винесено постанову, відповідно до якої кримінальне провадження №0000173 від 10 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.194 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Поряд з цим, слідчим суддею вірно зазначено в ухвпалі про те, що ч.1 ст. 194 КК України передбачає відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах.

Об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення полягає у знищенні або пошкоджені чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах. Суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини.

Відповідно до ч. 3 примітки до ст. 185 КК України у статті 194 КК України у великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, що вчинене однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Верховною Радою прийнятий Закон «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Він встановлює розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2023 року на рівні 2684 грн.

У диспозиціях норм, які встановлюють адміністративну та кримінальну відповідальність, передбачений неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Відповідно до п.5 р. XX Податкового кодексу України він встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV ПКУ передбачено, що така пільга становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня звітного податкового року. Таким чином, розмір податкової соціальної пільги з 1 січня 2023 року становить 1342 грн.

Тобто, для наявності складу кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.194 КК України необхідно заподіяння шкоди, що становить 335 500 гривень та більше, а в даному випадку заявник ОСОБА_6 вказує на заподіяння їй шкоди в розмірі 15000 грн., що не достатньо для кваліфікації дій за відповідною статтею КК України.

Згідно ч. 2 ст. 11 КК України не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільстві або державі.

Обгрунтовуючи своє рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , слідчий суддя, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку про те, що слідчою проведено повне, об`єктивне та неупереджене досудове розслідування кримінального провадження №0000173 від 10 лютого 2024 року та вірно встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, а відтак, підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження немає.

Таким чином, доводи скарги про неповноту досудового розслідування кримінального провадження, відомості про які внесені до ЄРДР за ознаками ч.1 ст.194 КК України, на думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження, а ті обставини, на які посилається апелянт не спростовують висновків слідчої.

Відтак, на переконання колегії суддів, рішення слідчої є законним, оскільки викладені висновки відповідають фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, підстави, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття вмотивовані, ґрунтуються на оцінці доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про правомірність закриття кримінального провадження слідчою, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя в повній мірі ретельно перевірив доводи, які були викладені в скарзі, проаналізував та надав оцінку як повноті перевірки, так і наявності підстав для закриття кримінального провадження та прийняв мотивовану, обґрунтовану та законну ухвалу, підстав до скасування якої, за доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 10 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на постанову слідчої ВРССЗ СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 29 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000173 від 10 лютого 2024 року за

ч.1 ст. 194 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4