Справа № 129/2024/24
Провадження №11-кп/801/953/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з СІЗО)

обвинуваченої ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції з СІЗО)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000149 внесеного до ЄРДР 13.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 111, ст. 436, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, за клопотанням прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Гайсин Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 11.08.2025, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 09 жовтня 2025 року включно, -

встановив:

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 11.08.2025 задоволено клопотання прокурора Віннциької обласної прокуратури ОСОБА_6 та продовжено обвинуваченій ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на 60 (шістдесят) діб, тобто до 09 жовтня 2025 включно.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ризики, встановлені попередніми ухвалами про обрання та продовження запобіжного заходу, продовжують існувати, не зменшились, тому вказані ризик виправдовують тримання особи під вартою.

Адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 11.08.2025, постановити нову, якою змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на більш м`який, а саме у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю, або ж на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням максимального розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 перебуває під вартою понад 17 місяців без жодного вироку, за цей час справа затяглась, жоден винятковий ризик не проявився, що виправдовував би таке тривале утримання.

Також вказує, що ОСОБА_9 має ряд хронічних захворювань та медичних показань щодо несумісності з тривалим перебуванням під вартою. Лікарями призначено відповідне лікування та обстеження, зроблено висновок, що за таких умов подальше тримання ОСОБА_9 в місцях несвободи категорично протипоказано через ризики її здоров`я.

Зазначає, що на утриманні ОСОБА_9 знаходиться її батько 1945 р.н., який є особою похилого віку та має інвалідність по зору, потребує сторонньої допомоги та постійного догляду.

Має місці соціальні зв`язки, заміжня, має доньку та двох малолітніх онуків.

Родина підзахисної мешкає в Україні.

Окрім того, ОСОБА_9 є фізичною особою-підприємцем, що вказує на наявність постійного роду зайняття, від здачі нерухомого майна в оренду отримує дохід, з якого сплачує податки в дохід держави, що підтверджується відповідними доказами.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_9 не завершений, а прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

В клопотанні про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_9 прокурор зазначає про обґрунтованість її обвинувачення, існування ризиків, визначених на досудовому розслідування, які не зменшилися та не перестали існувати та неможливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій, суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченої під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

На цій стадії процесу, суд повинен оцінювати лише підстави вважати обґрунтованим зникнення або зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу, а ні в якому разі достатність доказів для визнання обвинуваченої винною, оскільки вказане питання вирішується в нарадчій кімнаті при винесенні вироку, лише при оцінці усіх доказів у сукупності.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, врахував наступне.

ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце реєстрації та проживання, має родину.

Разом з тим, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, за вчинення якого, передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, з конфіскацією майна або без такої. Відомості про що характеризують обвинувачену, її соціальні зв`язки були фактично враховані, як видно, як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при продовженні строку тримання під вартою. Наявність у обвинуваченої постійного місця проживання та членів родини не може бути визнано достатнім чинником, який нівелює встановлені у кримінальному провадженні ризики.

Щодо хворобливого стану обвинуваченої, апеляційний суд звертає увагу на те, що наявність хвороб колегія суддів враховує, проте не вважає ці обставини визначальними та переконливими, оскільки вони не свідчать про те, що для обвинуваченої будуть існувати стримуючі фактори, здатні вплинути на її процесуальну поведінку чи зменшити встановлені ризики. Також в матеріалах провадження відсутні відомості того, що обвинувачена ОСОБА_9 не може утримуватись в СІЗО.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про недоведеність продовження існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у скоєнні інкримінованого злочину та суспільну небезпечність інкримінованого злочину, а і сукупність даних про особу обвинуваченої, передбачених ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_9 має бути продовжений з метою унеможливлення її переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченої.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини також свідчать про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_9 та неможливість застосування до неї іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.

Щодо покликання сторони захисту про можливість визначити розмір застави в межах, що передбачені п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочинів, передбачених статтями 109-114-2 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо не визначення застави, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку в цій частині.

Крім того, судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 вірно продовжено за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 11.08.2025, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, тобто до 09 жовтня 2025 року включно - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4