Справа №478/609/25 пров. №1-в/478/197/2025
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
05 червня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду с-ще Казанка подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX,
ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтоване тим, що у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» відбуває покарання ОСОБА_4 засуджений: 1) 26.01.2022 року вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці; 2) 23.05.2024 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, зараховано повністю, відбуте покарання у вигляді 3 місяців арешту, за правилами передбаченими п.п.а п.1 ч.1 ст.72 КК України.
Однак, 09.08.2024 року набрав чинності Закон №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст.51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Адміністрація ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено, просить вирішити питання щодо приведення вироків відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України №3886-IX.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд подання в їх відсутності, просили задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні подання підтримав, просив задовольнити.
Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Пунктом 2 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Частинами 2 і 3 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці. Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.11.2021 року у справі №490/8291/21, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді одного року обмеження волі та звільнено від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком один рік, - виконувати самостійно (копія) (арк.особ.спр.22-23).
Вирок набрав законної сили 26.02.2022 року.

З довідки про судимість №60-25112024/48001 від 25.11.2024 року (арк.особ.спр.09-11) вбачається, що засуджений ОСОБА_4 18.11.2022 року звільнений з ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» по відбуттю строку покарання.

Згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.11.2023 року ОСОБА_4 (копія) (а.с.06), засудженого за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.11.2021 року звільнено від призначеного йому покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку, що також підтверджується довідкою про судимість №60-25112024/48001 від 25.11.2024 року (арк.особ.спр.09-11).

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2022 року, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, зараховано повністю, відбуте покарання у виді 3 місяців арешту, за правилами передбаченими п.п.а п.1 ч.1 ст.72 КК України. В строк покарання ОСОБА_4 зараховано час затримання з 25.09.2023 року по 27.09.2023 року, та час відбуття покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2022 року (арк.особ.спр.01-03).

Вирок набрав законної сили 25.06.2024 року.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-ІХ).

Цим Законом ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» №1082-ІХ від 15 грудня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року у розмірі 2270 грн, а отже сума соціальної пільги становить 1135 грн, тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян в даному випадку складають 2270 грн.

Таким чином, згідно з Законом №3886-ХІ, кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2270 грн, вчинене у 2021 році.

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2022 року ОСОБА_4 здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а саме: 30.09.2021 року завдавши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 232 грн 18 коп.; 30.09.2021 року завдавши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 281 грн 32 коп.

Таким чином, станом на день розгляду подання, вчинені ОСОБА_4 в період 30.09.2021 року правопорушення кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст.51 КУпАП.

Згідно вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2024 року ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а саме: 21.04.2021 року завдавши матеріальну шкоду потерпілому на суму 422 грн 89 коп.; 16.04.2021 року завдавши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 3499 грн 80 коп., що перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та дії ОСОБА_4 утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як на день ухвалення вироку, так і на день розгляду цього подання.

Відповідно до вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2024 року ОСОБА_4 здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а саме 22.04.2021 року завдавши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 954 грн 96 коп.

Таким чином, станом на день розгляду подання, вчинене ОСОБА_4 22.04.2021 року правопорушення кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст.51 КУпАП.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» №2710-IX від 03.11.2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року у розмірі 2684 грн, а отже сума соціальної пільги становить 1 342 грн, тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян в даному випадку складають 2684 грн.

Таким чином, згідно з Законом №3886-ХІ, кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2684 грн, вчинене у 2023 році.

Згідно вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2024 року ОСОБА_4 таємно, в умовах воєнного стану здійснив викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а саме 25.09.2023 року завдавши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 1219 грн.

Таким чином, станом на день розгляду подання, вчинене ОСОБА_4 25.09.2023 року правопорушення кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України)

Таким чином, з наведеного вбачається, що, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи декриміналізацію діянь, вчинених засудженим, введену новим Законом, на підставі ч.2 ст.74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 року у справі №567/507/23 (провадження №51-7110 км 23) щодо набуття чинності змін до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, впливає на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність.

За таких обставин, враховуючи, що суд саме звільняє засудженого від відбування покарання відповідно до ч.2 ст.74 КК України і не має повноважень змінювати вирок на стадії його виконання, у суду відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2024 року окремо за епізодами крадіжок вчинених в період з 16.04.2021 року по 21.04.2021 року, так як покарання судом призначалось не окремо за кожним епізодом крадіжок, а за всіма епізодами з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.185 КК України і вчинена ОСОБА_4 крадіжка за епізодом від 16.04.2021 року на день розгляду подання відповідає цій правовій кваліфікації, тому суд не знаходить підстав для звільнення засудженого від відбування покарання або пом`якшення покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2024 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.74 КК України.

Керуючись ст. ст.5, 74 КК України, ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

П о с т а н о в и в:

Подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886, - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.74 КК України від покарання, призначеного йому вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.74 КК України від покарання, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 14.03.2025 року.

Відповідно до п.п. «а» п.1 ч.1, ч.5 ст.72 КК України у строк покарання у виді позбавлення волі зарахувати ОСОБА_4 повністю, відбуте покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту, за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2022 року, та час затримання з 25.09.2023 року по 27.09.2023 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1