Номер провадження 1-кс/754/1962/25
Справа № 754/8936/25
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , в режимі відеоконференцзв`язку, розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000767 від 12.03.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0000767 від 12.03.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на те, що строк запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, закінчується 13.06.2025 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, тому ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києві від 04 червня 2025 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, а саме до 13.08.2025 року. Одночасно існують обґрунтовані ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, - тобто існують реальні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 12.03.2025 року, приблизно об 11.10 год, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті довготривалих неприязних стосунків, вступив у сварку з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході розвитку якої у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_5 у вказаний час та місці, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, утримуючи у руці пістолет марки «GLOCK», направив його у бік ОСОБА_8 та здійснив не менше чотирьох пострілів у ділянки тулуба, верхніх та нижніх кінцівок останнього. Від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_8 на місці події. Після вчинення зазначених вище дій, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування дату, час та місці, але не пізніше 12.03.2025, виник протиправний умисел, спрямований на носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням дату, час та місці, але не пізніше 12.03.2025, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_5 , розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу, придбав нарізну вогнепальну зброю - самозарядний пістолет моделі «Glock 43», калібром 9x19 мм, з № НОМЕР_1 на стволі та кожусі затвора, на рамці № НОМЕР_2 , який виготовлений промисловим способом, та невстановлену досудовим розслідуванням кількість патронів, але не менше шести з маркуванням «S&В 9x19 NONTOX 13», що відносяться до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами, калібру 9x19 мм, що споряджені кулями зі свинцевим осердям, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, 12.03.2025, ОСОБА_5 взяв пістолет моделі «Glock 43», калібром 9x19 мм, та не менше шести патронів з маркуванням «S&В 9x19 NONTOX 13», що відносяться до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами, калібру 9x19 мм, що споряджені кулями зі свинцевим осердям, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби, переніс та продовжив зберігати в транспортному засобі «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_3 », після чого сів до вказаного транспортного засобу та приїхав за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 20, де на ґрунті довготривалих неприязних стосунків, вступив у сварку з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, ОСОБА_5 12.03.2025, приблизно об 11.10 год, за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 20, в ході розвитку сварки з ОСОБА_8 , утримуючи у руці пістолет марки «Glock 43», здійснив не менше чотирьох пострілів у бік ОСОБА_8 , а саме в область ділянки тулуба, верхніх та нижніх кінцівок останнього. Від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_8 на місці події. Після вчинення зазначених вище дій, ОСОБА_5 , утримуючи при собі пістолет моделі «Glock 43», калібром 9x19 мм, та шість патронів з маркуванням «S&В 9x19 NONTOX 13», що відносяться до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами, калібру 9x19 мм, що споряджені кулями зі свинцевим осердям, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби, переніс до транспортного засобу марки «Toyota Camry», реєстраційний номер « НОМЕР_4 », сів у вказаний автомобіль та залишив місце, однак був затриманий цього ж дня о 16.10 год, за адресою: м. Буча, вул. Депутатська, 34.

В подальшому, 12.03.2025 в період часу з 17 год. 03 хв. по 19 год. 05 хв., за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Депутатська 34, у ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Toyota Camry», реєстраційний номер « НОМЕР_4 », на якому ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, працівниками поліції виявлено та вилучено, в подушці, вищезазначену нарізну вогнепальну зброю та патрони.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_5 в невстановлений в ході досудового розслідування дату, час та місці, але не пізніше 12.03.2025 виник злочинний умисел спрямований на придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням дату, час та місці, але не пізніше 12.03.2025, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбав без передбаченого законом дозволу шість патронів, з яких: один патрон належить до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є бойовим гвинтівочним патроном калібру 7,62x51 мм (.308 Win), виготовлений промисловим способом, що споряджений напівоболонковою кулею зі свинцевим осердям; три патрони належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є мисливськими гвинтівочними патронами калібру 7,62x51 мм (.308 Win), виготовлені саморобним способом, шляхом спорядження стріляних гільз гвинтівочних патронів метальним зарядом, капсулями та напівоболонковими кулями зі свинцевим осердям; два патрони належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є мисливськими гвинтівочними патронами калібру 7,62x51 мм (.308 Win), виготовлені промисловим способом, що споряджені напівоболонковими кулями зі свинцевим осердям після чого переніс їх до котельні літ. «Т», яка перебувала в його користуванні за адресою; АДРЕСА_3 , де почав їх зберігати без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 21.03.2025 в період часу з 11 год. 00 хв. по 14 год. 40 хв., за адресою: АДРЕСА_3 у ході проведення обшуку котельні літ. «Т», що перебуває у користуванні ОСОБА_5 , працівниками поліції виявлено та вилучено зазначені патрони, які ОСОБА_5 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні №0000767 від 12.03.2025 року наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

12.03.2025 ОСОБА_5 було затримано на підставі ст. 208 КПК України.

13.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

26.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 13.03.2025 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 11.05.2025 включно.

Постановою керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва від 05.05.2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 13.06.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 07.05.2025 року підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 13.06.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 04.06.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000767 від 12.03.2025 року до п`яти місяців, тобто до 13.08.2025 року.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити та продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є можливим у зв`язку зі складністю кримінального провадження, у якому необхідно отримати висновки судово-медичної (криміналістичної) експертизи, судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 . Також у кримінальному провадженні необхідно повідомити про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 та виконати вимоги відповідно до ст. 290 КПК України. ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам буде недостатнім.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою та просив змінити на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме, цілодобовий домашній арешт, посилаючись на невстановленість дійсних обставин події, які мають безпосередній вплив на обґрунтованість підозри. Вказував на недоведеність ризиків. На переконання захисника одна лише тяжкість інкримінованого правопорушення не свідчить про наявність ризику переховування від органу слідства і суду та не може бути підставою для тримання особи під вартою протягом тривалого часу. Заявлений прокурором ризик переховування є абстрактними та недоведеним, як і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання в м. Києві та міцні соціальні зв`язки, малолітню дитину, не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Щодо ризику впливати на свідків зауважив, що протоколи допиту свідків, долучені до клопотання, свідчать, що жоден із свідків не є носієм інформації, яка є важливою для слідства, та яка б могла спростовувати показання ОСОБА_5 . Усі свідки або не бачили обставин події, або надали покази, які лише підтверджують покази ОСОБА_5 . Тому ризик впливу ОСОБА_5 на свідків є недоведеним, а сам підозрюваний не зацікавлений у такому впливі.

Підозрюваний підтримав доводи захисника та заперечив проти продовження йому строку тримання під вартою, просить змінити йому запобіжний захід на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки підстави для його тримання під вартою відсутні, він не має наміру впливати на свідків, зобов`язується з`являтись за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду, крім того, потребує відповідного лікування за станом здоров`я, що унеможливлено в умовах СІЗО.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, потерпілого; перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1-5 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими слідчим суддею та наявними в матеріалах доданих до клопотання, зокрема: протоколами оглядів від 12.03.2025; протоколом обшуку від 12.03.2025; протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 13.03.2025; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 12.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 13.03.2025; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 16.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 19.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 21.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 22.05.2025; протоколом обшуку від 21.03.2025; висновком судової балістичної експертизи № СЕ-19/111-25/18704-БЛ від 31.03.2025; висновком судової імунологічної експертизи №081-113-2025 від 31.03.2025; висновком судової балістичної експертизи № КСЕ-19/111-25/17598-БЛ від 04.04.2025; висновком судової імунологічної експертизи № 081-112-2025 від 11.04.2025; висновком судово-психіатричної експертизи № 572; речовими доказами у кримінальному провадженні. Таким чином, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Слідчий суддя зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального провадження є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому не вирішуючи наперед питання про доведеність вини, слідчий суддя приходить до висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені прокурором в судовому засіданні.

В наданих до суду матеріалах наявні вагомі докази про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, які є тяжким та особливо тяжким злочином, він обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаних злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України обов`язковою підставою застосування запобіжного заходу, окрім обґрунтованої підозри, є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, офіційно не працює, не одружений, не має стабільного джерела доходу, існує цілком реальний ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, який на даний час не зменшився.

Слідчий суддя також враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, вчинений із застосуванням фізичного насильства, що, на переконання слідчого судді, свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності підозрюваного.

При цьому, тяжкість кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_5 , у даному випадку, пов`язана з очікуванням можливого суворого покарання.

Слідчий суддя враховує практику Європейського Суду, згідно з якою врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства (рішення ЄСПЛ у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993).

Щодо ризику впливу на свідків слідчий суддя зазначає таке.

КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Твердження сторони захисту, що ризик впливу на свідків у даному кримінальному провадженні не доведений, оскільки їх показання на досудовому розслідуванні не є важливими та не суперечать показам підозрюваного, слідчий суддя оцінює критично.

Так, слідчий суддя дослідив протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 22.05.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_17 була безпосереднім свідком конфлікту між підозрюваним та обвинуваченим, а також бачила момент пострілу та події, які відбувалися після цього. Отже показання зазначеного свідка, яка ще не допитувалася судом, є важливими у даному кримінальному провадженні. Підозрюваному відомі персональні дані свідка і місце її проживання, що свідчить про наявність ризику незаконно впливати на свідка, оскільки, перебуваючи на волі підозрюваний матиме реальну можливість його здійснити.

Також слідчий суддя зауважує, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання судом показань. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Стосовно ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає цей ризик малоймовірним та недоведеним прокурором.

Щодо більш м`яких запобіжних заходів, то слідчий суддя приходить до таких висновків.

Особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_5 у зв`язку із відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.

Особисте зобов`язання не може бути достатнім та дієвим, не сприятиме виконанню покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та обмежень.

Домашній арешт не може бути застосований, оскільки характер пред`явленої ОСОБА_5 підозри та стадія, на якій перебуває кримінальне провадження, вимагають перебування підозрюваного під постійним візуальним контролем.

Зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти зазначеним ризикам, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, вважаю необхідним продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, які зазначені підозрюваним та захисником, не можуть бути підставою для відмови в продовження строку тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Щодо твердження підозрюваного про неотримання ним належної медичної допомоги та зволікання персоналу ДУ «Київський слідчий ізолятор» із направленням його на стаціонарне лікування, слідчий суддя зазначає таке.

Згідно зі ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги.

ЄСПЛ у своїй практиці наголошував, що тримання особи під вартою повинно здійснюватися в умовах, які відповідають принципу поваги до людської гідності, а спосіб і метод виконання покарання не повинні завдавати особі душевних страждань.

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Судом враховується, що надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави та саме держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених.

За ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2.5-2.8 Розділу ІІ Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту за № 212/20525, затвердженого Наказом МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012, консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини. Усі висновки медичних обстежень, консультацій та дані щодо проведеного лікування в обов`язковому порядку вносяться медичним персоналом СІЗО до відповідних форм первинної облікової документації. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. Усі висновки медичного обстеження, консультації та дані щодо проведеного лікування лікарем-фахівцем в обов`язковому порядку вносяться до відповідних форм первинної облікової документації. Відшкодування витрат, пов`язаних із залученням обраного лікаря-фахівця, здійснюється за рахунок особи, узятої під варту, якій надавалась медична допомога, або її родичів. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Слідчим суддею досліджено відповідь філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області Київська міська медична частина від 23.05.2025 № 529 на запит слідчого, відповідно до якої 14.05.2025 ОСОБА_5 звертався за медичною допомогою до медичного персоналу Київської міської медичної частини та був консультований лікарем-офтальмологом цієї частини з рекомендацією евісцерації лівого ока. З метою виконання зазначених рекомендацій Київською медичною частиною на адресу КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» направлено лист з проханням надати ОСОБА_5 необхідну хірургічну, офтальмологічну допомогу. Після отримання позитивної відповіді ОСОБА_5 буде вивезений до зазначеної лікарні для надання офтальмологічної допомоги.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що на даний час персоналом медичної частини вживаються всі можливі заходи для надання ОСОБА_5 належної медичної допомоги.

Щодо посилання захисника ОСОБА_4 на тривалість утримання підозрюваного під вартою, то суд зазначає, що підозрюваний перебуває під вартою з 13.03.2025, тобто на час розгляду клопотання - 3 місяці, що не може вважатися надмірною тривалістю, з огляду на тяжкість пред`явленої підозри, складність кримінального провадження та стадію досудового розслідування. При цьому, слідчий суддя враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" №12369/86 від 26.06.1991 року, в якому Суд вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчий суддя виходить з того, що у даній справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Ураховуючи стадію досудового розслідування та інкриміноване підозрюваному правопорушення, а саме за ч.1 ст. 115 КК України, що є злочином, вчиненим із застосування насильства, суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Слідчий суддя переконався у судовому засіданні, що закінчити досудове розслідування неможливо у межах раніше обраного запобіжного заходу унаслідок виконання великого обсягу процесуальних та слідчих дій, а також особливої складності кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, натомість, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та доведеним прокурором у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 194, 199, 369, 372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000767 від 12.03.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити обраний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.08.2025 року, включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 12 червня 2025 року о 17 годині 30 хвилин

Слідчий суддя: ОСОБА_1