Провадження №11-кп/824/4210/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, безробітної, розлученої, у якої на утриманні перебуває неповнолітня донька, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:

-19.07.2022 року Дніпровським районним судом м. Києва, за ч.1 ст.309 КК України, до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, 13.02.2025 року ухвалою суду звільнена від призначеного покарання, у зв?язку із закінченням іспитового строку;

-18.04.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва, за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ст. 69, ст.ст.71,72 КК України, до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 19.09.2024 року ухвалою Київського апеляційного суду вирок скасовано, кримінальне провадження закрито, на підставі п.4-? ст.284 КПК України;

-12.07.2024 року Дніпровським районним судом міста Києва, за ч.1 ст.309, ст.ст.71, 72 КК України, до 2 років 2 місяців позбавлення волі, 17.10.2024 року ухвалою Київського апеляційного суду вирок змінено в частині покарання - засуджено за ч.1 ст.309 КК України, до 2 років пробаційного нагляду, на підставі ст.ст.71, 72 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.04.2023 року та остаточно призначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі;

-26.08.2024 року Дніпровським районним судом міста Києва, за ч.1 ст.309, ч.4 ст.ст.70, 72 КК України, до 2 років 5 місяців позбавлення волі;

-вироком від 26.08.2024 року та ухвалу від 17.10.2024 року, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання визначено у виді 3 років пробаційного нагляду, із покладенням обов?язків, передбачених ст.59-? КК України,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 34 000 гривень.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2024 року ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 , будучи засудженою 26 серпня 2024 року Дніпровським районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на шлях виправлення не стала та належних висновків для себе не зробила та вчинила нове правопорушення за наступних обставин.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 13 год. 50 хв. 20 вересня 2024 року, а саме, до часу зупинення та фактичного затримання працівниками поліції, ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Ю. Шумського, 4-а знайшла, тим самим незаконно, без мети збуту, придбала один поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною, білого кольору, а саме з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 , будучи особою, що періодично вживає заборонені речовини, підняла вищевказаний поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною, білого кольору, а саме з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP, роздивилась його, та впевнившись, що дійсно в ньому міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонений - PVP, пересипала речовину до кулькової ручки блакитного кольору, де стала незаконно зберігати при собі, для власного вживання, без мети збуту.

20.09.2024, приблизно о 13 годині 50 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Ю. Шумського, 4-а, працівниками поліції була затримана ОСОБА_9 .

Того ж дня, 20.09.2024, в період часу з 14 год. 28 хв. до 14 год. 37 хв., під час особистого обшуку ОСОБА_9 було виявлено та вилучено кулькову ручку прозорого кольору в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина, білого кольору, яку остання зберігала при собі для подальшого особистого вживання, без мети збуту та дві скляні трубки для куріння із залишками речовини невідомого походження коричневого кольору.

Згідно висновку експерта, вилучена та надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору та нашарування речовини жовто-коричневого кольору на двох скляних трубках, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в речовині становить 0,229 г. Маса PVP у нашаруваннях становить 0,083 г, загальна маса PVP у речовині та нашаруваннях складає 0,312 г.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до цього вироку невідбутого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2024 року, остаточно призначити обвинуваченій покаврання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

В обгрунтування таких вимог прокурор зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про те, що ОСОБА_7 засуджена 26.08.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України знову вчинила 20.09.2024 року злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, та не призначив обвинуваченій покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Окрім цього, зазначає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченої через м`якість, оскільки поза увагою суду залишилася дані про те, що ОСОБА_7 неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та/або психотропних речовин, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала. Крім того, призначаючи покарання у виді штрафу, суд не надав оцінки майновому стану обвинуваченої, яка не працює, стабільного джерела доходу не має.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повній мірі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3ст. 349 КПК України і ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого та даним про особу обвинуваченої, колегія суддів вважає неспроможними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За змістом ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що, вирішуючи питання про призначення обвинуваченій виду та розміру покарання, судом враховані характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено до категорії нетяжких злочинів, ставлення обвинуваченої до скоєного, дані про її особу, яка не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, розлучена, має на утриманні неповнолітню доньку, проживає за місцем реєстрації, раніше була засуджена за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з обігом наркотичних засобів, працює неофіційно, тобто має джерело доходу, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України.

З такими висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки призначене ОСОБА_7 покарання в межах санкції інкримінованого злочину, буде необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром є адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченої.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного та особі обвинуваченої через м`якість, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, місцевим судом у повній мірі надано оцінку тяжкості та обставинам вчиненого, сукупності даних про особу ОСОБА_7 , що відображено у вироку, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим, через м`якість, колегією суддів не встановлено.

Окрім цього, місцевим судом надано належну оцінку даним про те, що ОСОБА_7 засуджена вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2024 року до покарання у виді пробаційного нагляду, та, з урахуванням положень ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, ухвалено рішення про самостійне виконання вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2024 року.

Доказів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 309 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: