Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6688/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/714/25
Категорія ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000473 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 травня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хатки Скадовського району Херсонської області, громадянина України, неодруженого, має неповнолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, інваліда 3 групи, учасника бойових дій, непрацюючого, несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить повторно дослідити всі докази, вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, вирок незаконним та необгрунтованим, таким що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи. Зазначає, що приймаючи рішення суд першої інстанції належним чином не проаналізував всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, надав невірну оцінки поясненням обвинуваченого, показам потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та судово-медичного експерта ОСОБА_15 , а також письмовим доказам по справі, зокрема: висновку СМЕ № 126 від 26.07.2024 року, висновку СМЕ №5 від 18.10.2024 року, протоколу ОМП від 26.07.2024 року, відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно місця перебування ОСОБА_7 24.07.2024 року. Надає свою оцінку вказаним доказам та вважає, що вони у своїй сукупності не доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що ОСОБА_7 був вдома з 23.07.2024 року, коли самовільно залишив службу, до обіду 24.07.2024 року, коли його забрали працівники ТЦК, тоді як згідно висновку експерта тілесні ушкодження потерпіла ОСОБА_16 отримала в період з 21.07.2024 року по 23.07.2024 року, а її смерть настала приблизно 24.07.2025 року або 25.07.2025 року, що на його думку свідчить про те, що ОСОБА_7 непричетний до спричинення потерпілій тілесних ушкоджень , які призвели до її смерті.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 травня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком дев?ять років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено обчислювати з 26 липня 2024 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою, але не пізніше ніж до 17 липня 2025 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, у період часу з 23.07.2024 по 24.07.2024, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного розпиття зі своєю співмешканкою ОСОБА_16 спиртних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті ревнощів під час конфлікту з мотивів покарання ОСОБА_16 за її поведінку, усвідомлюючи характер своїх дій і бажаючи їх настання, завдав численні удари кулаками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_16 , а саме: в ділянку голови, тулуба, рук та ніг, та спричинив потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння, у виді тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась множинними переломами ребер з обох сторін з розривом плеври, переломом щелепи, розшаровуючою гематомою м`яких покривів голови, множинними синцями та саднами тіла, та ускладнилась розвитком травматичного шоку, від яких в період часу з 24.07.2024 по 26.07.2024 ОСОБА_16 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , померла.

Смерть ОСОБА_16 настала від тупої поєднаної травми тіла, а саме: перелому нижньої щелепи в ділянці її правого кута без суттєвого розходження уламків, перелому ребер зліва 5-8 по середньоключичній лінії, з розривом пристінкової плеври, перелому ребер справа 5-6 по середньо-ключичній лінії, з розривом пристінкової плеври, розшаровуючої гематоми під м`які покриви голови з внутрішньої сторони в лівій лобно скронево-тім`яній ділянці, множинних виражених крововиливів під м`які покриви голови з внутрішньої сторони, що зливаються між собою темночервоного кольору на всьому протязі склепіння черепа, три садна в проекції зовнішньої лодижки правої гомілки, розміром до 1.5x1 см, п`ять саден нижче правого наколінника, розміром до 2x3 см, дві подряпини по передній поверхні верхньої частини правої гомілки довжиною до 4 см; три синця по передній поверхні середньої частини правого стегна, розміром до 3x2 см, синця по зовнішній поверхні середньої частини правого стегна, розміром 6x5 см, на фоні якого подряпина довжиною 4 см, синця в правій здухвинній ділянці, розміром 5x4 см, на фоні якого садно 1x0.5 см., синця нижче пупкового кільця, розміром 4x3 см, три синця в лівій здухвинній ділянці, розміром до 2x1 см, садно в проекції передньо-верхньої ості правої здухвинної кістки, розміром 3x1 см, синця в правій підреберній ділянці, розміром 3x2 см, синця по правій боковій поверхні грудної клітини, розміром 4x3см, синця на обох повіках правого ока з переходом на їхні обидві вилиці, розміром до 6x5 см, синця в правій лобній ділянці, розміром 6x5 см, два садна в центральній лобній ділянці, розміром 1x1 см, синця в ділянці лівої вилиці з переходом на ліву щоку, розміром 6x5,5 см, два синця в проекції лівої молочної залози, розміром 3x2 см, синця по передній поверхні нижньої половини лівого плеча з переходом на бокові поверхні, розміром 15x9 см, синця по лівій боковій поверхні живота, розміром 14x8 см; п`ятнадцять саден по всій поверхні спини, переважно по її верхній половині, садно в ділянці крижів, розміром 5x4 см, поодинокі точкові садна обох сідниць, синця по лівій боковій поверхні тазу, розміром 20x18 см, два синця по передній поверхні верхньої частини лівого стегна, розміром до 6x5 см, синця по зовнішній поверхні середньої частини лівого стегна, розміром 12x10 см, два синця по передній поверхні середньої частини лівого стегна, які зливаються між собою розміром до 6x5 см., чотири садна в проекції лівого наколінника, розміром до 2.5x2 см., три синця по всій передній поверхні лівої гомілки, розміром до 6x5 см., три садна в проекції правої ліктьової ямки, розміром до 1x0,5 см., три синця по задній і зовнішній поверхні середньої та нижньої частин правого плеча, які зливаються між собою, розміром до 6x5 см.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121КК України.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про повторне дослідження всіх доказів, які були предметом дослідження суду першої інстанції з підстав їх неправильної оцінки.

Колегія суддів, заслухавши позицію прокурора та потерпілої в заперечення вказаного клопотання, вважає, що клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Отже, процесуальне законодавство передбачає виключні підстави для повторного дослідження доказів, які мають бути доведені ініціатором клопотання в порядку ч.3 ст.404 КПК України.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що такі засади, як безпосередність дослідження доказів судом апеляційної інстанції та судом першої інстанції, відрізняються за змістом, оскільки апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в місцевому суді з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК України. Ця відмінність зумовлена такою функцією суду апеляційної інстанції, як перегляд вироку в апеляційному порядку, а не вирішення кримінального провадження по суті, що дублює функції суду першої інстанції.

Тобто, на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги з урахуванням наявності або відсутності обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження щодо повторного дослідження доказів.

Тому за відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенню ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів, закріплених у приписах зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

На підставі викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання внаслідок його необгрунтованості. Бльш того, захисник не змін сформулювати та обгрунтувати які докази підлягають дослідженню, а лише послався на незгоду з оцінкою таких доказів судом першої нстанції, що не є безумовною підставою для задоволення його клопотання та самостійного відшукування певних доказів, які містяться в матеріалах провадження, апеляційним судом.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в постанові третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 січня 2023 року (справа № 286/628/20 провадження № 51-2421км22).

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_9 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_16 .. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його дружина ОСОБА_16 зловживала алкоголем, 3-4 рази на рік у неї були запої. Перебуваючи у такому стані вона постійно вимагала алкоголь. 23.07.2024 року, перебуваючи на кухні вона також почала вимагати у нього, щоб він їй налив, підійшла до нього, коли він сидів на стільці біля кухонного столу, та почала кричати, розмахувала руками. Він розвернув її за плечі та відштовхнув, від чого вона передом грудною кліткою впала на дерев`яний табурет, який не мав сидіння, головою вдарилась об кут газової плити. Після падіння у неї забилось дихання на 2-3 хвилини. Через якийсь час вона підвелась, він налив їй випити, після чого вони пішли на балкон курити. Коли курили, то з балкону він побачив, що приїхали хлопці з ТЦК. Сказав, що має їхати з ними, вона сказала, щоб він довго не був і залишалась на дивані, була вдягнена у нічну сорочку. Разом з хлопцями він поїхав у поліцію за документами, потім поїхали до м.Бердичів. Вважає, що свідок ОСОБА_17 бачити його на балконі 24.07.24 не могла, бо у цей день він був у м.Бердичеві. Не могла бачити його з подругою з двору, оскільки їх балкон закритий тюлем, тому розпізнати людину не можна. 26.07.24 року він повернувся з с.Веселівка та виявив потерпілу мертвою на кухні. Він попросив свідка, з яким прийшов додому, викликати поліцію, а сам чекав у квартирі.

23.07.24 року приїхав до ОСОБА_18 до обіду, скупився та прийшов додому. Співмешканка ОСОБА_19 була сама вдома. Коли вона вживала алкоголь, то постійно вдарялась об предмети, меблі, тому повсюди на тілі було багато синців. У той день конфліктів між ними не було, але вона постійно вимагала алкоголю, бо була у запої з 10-11.07.2024. Старша дочка мала везти її на лікування. Крім поштовху інших тілесних ушкоджень він їй не наносив. Коли приїхали працівники ТЦК, то вона знаходилась на ліжку. Після звільнення, він відмітив це із товаришами та заночував у Бердичеві. Зранку поїхав на Житомир, потім на Коростень, куди прибув о 16-17 годині. Разом з чоловіком, з яким приїхав до ОСОБА_18 25.07 десь о 17-18 годині, гуляли містом, придбали продукти та на таксі приїхали до його будинку, але він не зміг потрапити до під`їзду, бо не підійшов електронний ключ. Тоді вони поїхали у с.Веселівка, де зустріли знайомого ОСОБА_20 та перебували у нього до ранку. Зранку він пішки пішов у Коростень, по дорозі зустрів хлопця на велосипеді, разом вони пішли на базар, вжили спиртне, пішли до його квартири, де виявили тіло потерпілої. За час відсутності потерпілій не телефонував, бо не мав телефону, зв`язку з нею не було. У ОСОБА_19 було багато знайомих та друзів, з якими вона могла вживати алкоголь. Між ними були лише скандали, фізичного насильства не було. Коли вона була у стані сп`яніння, то він йшов з квартири, вона викидала речі, тілесних ушкоджень не спричиняв. Чи міг їх спричинити хтось інший, сказати не може, бо не знає. Коли повернувся, то дверний замок у під`їзд був відкритий, бо не було електрики. Його затримала поліції, днів через 10, проводили слідчий експеримент.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину також не визнав, надав аналогічні пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги свого захисника.

Проте, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах потерпілої ОСОБА_9 (старша дочка потерпілої ОСОБА_16 ), яка у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 26.07.24 року о 19.30 год зателефонував її батько ОСОБА_21 та повідомив, що матір виявили мертвою. Мати зі ОСОБА_22 зловживали алкоголем, під час запою ОСОБА_23 її бив. У такі періоди вона не могла потрапити до них у квартиру. За тиждень чула її голос через двері. Більше до квартири потрапити не могла. Мати зі ОСОБА_22 мають спільну дитину 15 років. Коли були тверезі, то вони не бились, а під час запоїв він її бив на ґрунті ревнощів. Коли ОСОБА_7 пив, то мати намагалась його не пускати до квартири, але він пошкодив двері та відкривав їх з середини. Разом вони прожили приблизно 17 років. ОСОБА_23 отримав поранення, проходив реабілітацію, приїздив на вихідні. Приїздив і запивав. У Коростені він був з 12.07.2024 року. Її молодша сестра ОСОБА_24 знаходилась у неї з 11.07.24 року. ОСОБА_25 ходила додому та розповіла їй, що батьки сплять, мати побита. Вона ж в останній раз чула голос матері 14-15.07.24 року, а 26.07.2024 року її знайшли мертвою. Аналогічні пояснення потерпіла адала під час апеляційного розгляду;

- показах свідка ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила, що є хрещеною матір`ю дитини ОСОБА_26 та ОСОБА_19 , які разом проживали понад 15 років. Коли ОСОБА_23 був у тверезому стані, то відносини між ними були нормальними, а коли запивали, то в квартиру вони нікого не впускали. Десь у четвер-п`ятницю вона бачила, що вони були п`яні, ОСОБА_27 її навіть не впізнала. На обличчі ОСОБА_27 бачила синці, вона ледь йшла. Щоб ОСОБА_23 її бив не бачила, але бачила та тілі ОСОБА_27 синці. У такі періоди в квартиру вони нікого не впускали. Сама ОСОБА_27 їй нічого не розповідала. У середу 24.07.2024 року зі свого балкону, бо живе поверхом вище, вона бачила ОСОБА_26 , який курив на своєму балконі, куди вийшла оголена ОСОБА_27 , яка просила у нього цигарку. На її руці бачила синець. Він пропонував їй поприсідати. ОСОБА_28 виявили у п`ятницю. То був останній раз, коли вона бачила ОСОБА_27 живою. Двері до їх квартири пошкоджені, бо коли ОСОБА_23 пив, то вибивав дерев`яний квадратик дверей, а потім лагодив. ОСОБА_27 їй розповідала, що ОСОБА_29 її ревнує і ревнує до всіх. Коли ж вона почала проживати з ОСОБА_29 , то ніяких інших чоловіків у неї не було. У вівторок тієї неділі, коли вона зі знайомою сиділа на лавці у дворі, то з квартири ОСОБА_27 чула звуки як стогін. Спочатку вона бачила ОСОБА_27 з синцями на обличчі (понеділок), наступного дня чула з квартири стогін (вівторок), ще наступного бачила з балкону синець на руці (середа), а потім ОСОБА_27 виявили мертвою;

- показах свідка ОСОБА_30 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що знала ОСОБА_19 як сусідку. У літню пору зранку о 08-09 год. вона йшла до підвалу за водою та з квартири ОСОБА_27 чула звуки, чоловічий голос та звук падіння чогось тяжкого, після чого звук жіночого голосу наче стогін. Наступного після цього дня 25.07.2024 року, вона бачила обвинуваченого, який сидів біля під`їзду з пакетом з продуктами, був у стані сп`яніння. Через день-два після цього (26.07.2025 року) уже була поліція. Зі ОСОБА_22 особисто ніколи не спілкувалась, з квартири чула чоловічий та жіночий голоси, однак чи то був голос ОСОБА_26 сказати не може. Ті звуки вона чула з кухні 3-го поверху, вікно було відчинено. ОСОБА_27 з іншими чоловіками чи п`яною ніколи не бачила, знає, що у неї були доньки;

- показах свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що ОСОБА_23 подав до Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області заяву про втрату документів. Через деякий час до поліції принесли його паспорт та повідомили, що власника паспорта, який був у стані сп`яніння, забрала швидка, а сумку з документами він залишив біля магазину «АТБ». Тоді він прийшов до квартири ОСОБА_26 , щоб повернути паспорт. Однак він вийшов п`яний, був роздягнений, не зміг написати розписку, тому паспорт йому він не віддав. Потім прийшов ще раз, однак той знову був у стані сп`яніння, сказав, що розписку напише дружина. Та знаходилась у спальній кімнаті, лежала на правому боці і він побачив, що її ліва нога від коліна до попереку була синя, синець був повністю по усьому стегні. З жінкою він не спілкувався, ОСОБА_23 крикнув їй, щоб вона встала та написала заяву. Запитав, чому він б`є дружину, на що той відповів, що вдарив її лише раз. Попередив його про можливі наслідки. Жінка писати розписку не захотіла, ОСОБА_23 не написав, тому паспорт він йому знову не віддав. Вдруге до квартири ОСОБА_26 він приходив в обідню пору. Його дружина не стогнала, але в її словах відчувалась тяжкість, мова як нетверезої особи. Вона знаходилась у спальні, була вдягнена у футболку. Інших ушкоджень не бачив, бо бачив лише нижню половину тіла. Він запитував, чи все у неї добре, вона сказала, що так, що вона спить. Голос був як у п`яної і як щось болить. В кімнату він не заходив. ОСОБА_23 прибув до відділку того ж дня через пару годин зі своїми командирами. Це було приблизно о 17-18 год., чекали на нього. Вони написали розписку, сказали, що будуть їхати у м.Житомир. Коли його допитували, то в датах він міг помилитись, але точно пам`ятає, що ОСОБА_23 поїхав на службу, а через пару днів жінку виявили мертвою, і після його візиту ОСОБА_23 прибув до відділку через декілька годин, був дещо тверезіший. Військові повідомили, що до ОСОБА_26 прибули після його візиту;

- показах свідка ОСОБА_31 (військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що начальник наказав з водієм виїхати за ОСОБА_22 до м.Коростень, бо той не прибув на службу, подав рапорт на звільнення. Прибули до місця проживання ОСОБА_26 після обіду, приблизно о 14-30 год., дату точно не пам`ятає, однак знає, що у той день ОСОБА_26 було звільнено, піднялись до його квартири, той відчинив, вони зайшли та повідомили, що мають його доставити до м.Бердичева. ОСОБА_23 був у стані сп`яніння. Він почав збиратись. Дружина знаходилась у сусідній кімнаті, запитувала, хто приїхав та куди він збирається. Її голос був як з просоння, розслаблений. ОСОБА_23 узяв сумку, особисті речі, двері не закривав. Спочатку поїхали у місцевий відділ поліції, забрати його документи, які він загубив. Чи мав він телефон, не пам`ятає. Дружину ОСОБА_26 він ніколи не бачив. На кухні бачив безлад, розсипана крупа, перевернуті тарілки. ОСОБА_23 був у спокійному стані. Зазначив, що зі служби ОСОБА_23 поїхав за тиждень до того, написав рапорт та поїхав. І до цього міг самовільно їздити додому. Оскільки його у Бердичеві не було, то начальник направив поїхати та забрати його з ОСОБА_18 . Виїхали до 13 год., а повернулись десь о 19-ій, начальник їх чекав, щоб оформили звільнення;

- показах свідка ОСОБА_32 (працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що обвинуваченого знає заочно, отримав завдання виїхати до м.Коростень. Виїхали приблизно о 12-13 годині. ОСОБА_23 перебував удома в стані алкогольного сп`яніння. Коли були у квартирі, то чув, як жінка запитала, хто приїхав. ОСОБА_23 відповів, що то за ним. У поліції забрали документи ОСОБА_26 , передали його керівництву і більше його він не бачив. У квартирі плям крові не бачив, стояв у порозі, далі не проходив, не пригадує, щоб ОСОБА_33 заходив у кухню. ОСОБА_23 був спокійний, зібрався, вдягнув військові штани, футболку, на стан його одягу уваги не звертав, його дружину не бачив. Квартиру залишали усі разом;

- показах свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 25.07.2024 року на автовокзалі м.Житомир познайомився зі ОСОБА_34 .. Був у відпустці, під час розмови той запропонував поїхати у м.Коростень. На автовокзалі у Коростені вони випили пива, придбали два пакети продуктів, викликали таксі та поїхали до будинку ОСОБА_35 .. Був вечірній час, темніло. Під`їхали до багатоповерхівки. ОСОБА_23 сказав, що піде подивиться, чи не змінили замок, що він туди і назад. Він залишався у таксі. Хвилин через 5-10 той повернувся та повідомив, що його ключ не підходить. Тоді вони поїхали у якесь село, не освітлювалось, пройшли далі. З одного з будинків вийшов ОСОБА_36 , з яким вони перетинались під час служби, розмовляли з ним на лавці біля двору до ранку. ОСОБА_29 пішов від них о 3-4-ій год. ранку і не повернувся. Потім його допитували працівники поліції;

- показах свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що ОСОБА_23 зі знайомим прибули до нього в АДРЕСА_3 -ій год. з пакетами з продуктами та горілкою. Разом пили до ранку. Десь о 3-4 годині ОСОБА_29 зник, а інший чоловік залишився до ранку, бо не знав куди йому йти. Між собою вони трохи посварились. До цього ОСОБА_23 приїздив до спільного знайомого ОСОБА_37 , будинок якого ближче, ніж його;

- показах свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що велосипедом їхав на міський ринок, по дорозі зустрів ОСОБА_26 , який був у військовій формі, попросив у нього закурити та разом вони йшли у напрямку ринка. ОСОБА_23 розповідав про свою дружину, відгукувався про неї лише погано, говорив, що може застати коханця. На ринку вони випили по 50 гр горілки. Коли йшли назад, то ОСОБА_23 запросив зайти до нього у гості. У під`їзді будинку він відчув трупний запах. На третьому поверсі рамка дверей була вибита. Відкрив двері та покликав, чи є хто, коли зайшов та повернув голову ліворуч та побачив тіло оголеногї жінки, яка лежала на підлозі, її голова знаходилась між вікном та холодильником. Він вибіг, викликав поліцію, дочекався їх приїзду. Говорив ОСОБА_38 , щоб той перевірив пульс. Зі ОСОБА_22 він зустрівся до 07 год. ранку, той запропонував піднятись до нього у квартиру. Двері відкривав він (свідок), ручка була ціла, двері відкрились легко, відчувся міцний трупний запах, тіло не роздивлявся. З розмов ОСОБА_26 зрозумів, що у нього були ревнощі, підозрював, що у жінки міг бути коханець. При розмові агресії не проявляв, висловлював свої переживання, говорив йому, що звідкись приїхав;

- показах експерта ОСОБА_15 , який будучи допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив, що огляд трупа потерпілої ОСОБА_19 ним було проведено 26.07.2024 року та встановлено, що її смерть настала за 24-48 год. до огляду, що відповідає 24-25.07.2024 року, а виявлені на її тілі ушкодження могли бути отримані за 2-3 доби до настання смерті, що відповідає 23-24.07.2024 року.

Тілесні ушкодження жінці спричинялись протягом місяців-тижнів. Давність виявлених ушкоджень становила 1-5 днів. Усе її тіло було вкрито синцями. Тілесні ушкодження були нанесені не за один день, це було систематичне побиття. Усі тілесні ушкодження були застарілі, жінка постійно вживала алкоголь. Були ознаки накладення синців один на інший. При отриманні перелому щелепи особа може спілкуватись, переломи ребер викликають болісні відчуття, але особа здатна пересуватись. Внаслідок падіння з велосипеда такі ушкодження, як переломи ребер утворитись не могли. Вони могли утворитись від ударів в область грудної клітини, ймовірніше удари наносились збоку спереду. Була виявлена розшарована гематома через систематичне нанесення ударів по волосистій частині голови твердими предметами. При цьому синці не залишаються. Така гематома виникає від десятків ударів. Ним була встановлена тупа травма тіла, яка викликає гіповолемічний шок (стан, який спричиняє значне зменшення об`єму циркулюючої крові) через крововтрату під синці. Свідченням розривів плеври від переломів ребер була наявність майже літру рідкої крові в порожнині. П`яте ребро мало кісткову мозоль, що свідчить про те, що раніше було загоєно.

Наведені показання потерпілої, свідків та експерта суд першої інстанції визнав послідовними, такими, що є належними та допустимими, адже вони прямо і непрямо вказують на існування обставин, які підлягають доказуванню, та інших обставин, що мають значення для кримінального провадження. Вони отримані в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом безпосередньо та яким у відповідності до вимог ст.94 КПК України була надана оцінка, зокрема:

- протоколом огляду від 26.07.2024 року, в якому зафіксовано обстановку та місці події, місце виявлення трупа ОСОБА_19 , наявні на її тілі тілесні ушкодження. Труп жінки було виявлено на кухні у положенні на спині, по всьому тілі, в ділянці живота, кінцівок, обличчя множинні синці та садна, трупне заклякання слабо виражене у всіх групах м?язів, давність близько 2 діб, навколо очей та в лобній частині множинні синці, частина носу, очей та верхньої губи вкрита сухою кров?ю. У кімнаті №1 (спальня) були виявлені речі (простирадло, наволочка рушник, формений одяг, футболка, жіночі шорти, жіноча майна) зі слідами речовини бурого кольору, сліди речовини бурого кольору були виявлені і на підлозі кімнати (т.1 .а.п.55- 86).

- висновками експерта №1061 від 15.08.2024 року за результатами дослідження військового кітелю, №1063 від 19.08.2024 року за результатами дослідження вирізки тканини рушника, №1059 від 15.08.2024 року за результатами дослідження вирізки з простирадла з ліжка, №1062 від 19.08.2024 року за результатами дослідження вирізки з тканини крісла, №1067 від 19.08.2024 року за результатами дослідження вирізки з наволочки, №1060 від 15.08.2024 року за результатами дослідження тканини жіночих шортів, №1084 від 30.08.2024 року за результатами дослідження тканини жіночої майки, якими підтверджено виявлення крові людини, походження якої можливо за рахунок крові ОСОБА_16 , що свідчить про те, що отримання потерпілою тілесних ушкоджень супроводжувалось зовнішньою крововтратою, а наявність слідів її крові на одязі ОСОБА_7 свідчить про їх спричинення саме обвинуваченим (т.1 .а.п.138-140, 145-146, 150-152, 156-158, 162-164, 169-171,175-177);

- висновками експерта №126 від 27.09.2024 року та №5 від 18.10.2024 року, якими встановлено, що смерть ОСОБА_16 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась множинними переломами ребер з обох сторін з розривом плеври, переломом щелепи, розшаровуючою гематомою м?яких покривів голови, множинними синцями та саднами тіла, що ускладнилась розвитком травматичного шоку, які утворились внаслідок множинної дії твердих тупих предметів, можливо від ударів з застосуванням фізичної сили в термін до 2-3 діб до настання смерті, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та знаходяться в причинному зв?язку з настанням смерті, яка настала в проміжок часу 24-48 год. до моменту огляду трупа на місці події, не могли утворитись внаслідок падіння з положення «стоячи» на тверду поверхню, виступаючі предмети (висновок №126), механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_16 не є характерним і майже виключений при умові падіння з вертикального положення літа (стоячи) на горизонтальну поверхню, тілесні ушкодження є прижиттєвими; травмуюча дія була багаторазовою, точну детальну кількість встановити не є можливим, удари наносились різними за своїми специфічними і характерними ознаками травмуючи ми предметами , що не відобразили будь яких специфічних та характерних ознак, дозволяючи ідентифікувати їх контактуючу, травмуючи, слідоутворюючу поверхню, в деякій послідовності; в момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 могла знаходитись в любому доступному положенні тіла по відношенню до нападника, яке неодноразово змінювалось, за виключенням одного, при якому голова, обличчя, грудна клітка, кінцівки постраждалої були недоступними для нанесення ударів; ОСОБА_16 відчувала фізичний біль в результаті заподіяння їй тілесних ушкоджень; здатність до виконання активних і цілеспрямованих рухів при подібній травмі є малоймовірною; на думку експерта життя могло бути врятоване при умові надання екстреної невідкладної медичної допомоги; тілесні ушкодження у ОСОБА_16 виникли не одночасно, а в деякій послідовності, тому механізм їх утворення не відповідає тим обставинам, які відтворив під час слідчого експерименту ОСОБА_7 (т.1 а.п.181 -185).

- висновком експерта №183-МК від 22.10.2024 року, згідно якого, враховуючи відсутність індивідуальних характеристик тілесних ушкоджень, по яких можна судити про конструктивні характеристики травмую чого предмету, встановити чи могли тілесні ушкодження на тілі постраждалої ОСОБА_16 утворитись від дії фрагмента представленого на експертизу дерев`яного стільця по типу табурет не представляється можливим (т.1 а.п.186-187);

- висновком судово-психіатричного експерта №177-2024 від 24.09.2024 року встановлено, що в період вчинення інкримінованих дії ОСОБА_7 в період вчинення злочину в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, виявляв та виявляє клінічні ознаки органічного розладу особистості за збудливим типом, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусового лікування не потребує (т.1 а.п.178-179);

- актом Д-64 від 24.09.2024 року, згідно якого, встановлено, що ОСОБА_7 має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (т.1 а.п.180);

- інформаційною довідкою Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 14.08.2024 року, згідно якої у період часу з 2020 року по час надання інформації ОСОБА_16 8 разів зверталась на спецлінію 102 з повідомленнями про вчинення домашнього насильства.

Проаналізувавши сукупність зібраних та досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за обставин встановлених судом, доведена повністю.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд та вважає, що вказані докази не суперечать критерію доведення вини особи «поза розумним сумнівом», згідно якого передбачається доведення стороною обвинувачення перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів того, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні злочину, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України", заява № 16437/04).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність вказаних у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за обставин, встановлених судом.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції надав невірну оцінку поясненням обвинуваченого, показам потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та судово-медичного експерта ОСОБА_15 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки пояснення обвинуваченого, покази потерпілої, вказаних свідків та експерта ОСОБА_15 містяться у вироку суду і їм надано належну оцінку у сукупності з іншими доказами відповідно до ст.94 КПК України.

Крім того, вказані свідки перед допитом були попереджені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показів. Покази зазначених свідків, експерта та потерпілої узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, зокрема висновками експертів, показами потерпілої та свідків.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що за завідомо неправдиве показання свідка у ст.384 КК України передбачено кримінальну відповідальність, тому належним засобом доказування існування викладених захисником обставин про надання свідками неправдивих показів слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.

Проте, належного підтвердження доводів у частині надання свідками, а зокрема свідком ОСОБА_10 неправдивих показань, ні обвинуваченим ОСОБА_7 , ні його захисником суду надано не було. Результатів здійснення кримінальних проваджень за вказаними фактами матеріали справи не містять.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_7 був вдома лише з 23.07.2024 року, коли самовільно залишив службу, до обіду 24.07.2024 року, коли його забрали працівники ТЦК, тоді як згідно висновку експерта тілесні ушкодження потерпіла ОСОБА_16 отримала в період з 21.07.2024 року по 23.07.2024 року, а її смерть настала приблизно 24.07.2025 року або 25.07.2025 року, що на думку захисту свідчить про непричетність ОСОБА_7 до спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, які призвели до її смерті, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки зазначені доводи є аналогічними доводам сторони захисту в суді першої інстанції, які суд розглянув та відповідним чином мотивувавши своє рішення надав їм відповідну оцінку, з якою погоджується і колегія суддів.

Так, суд першої інстанції зазначив, що розцінює версію ОСОБА_7 щодо непричетності до спричинення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, які спричинили її смерть, як форму самозахисту та намагання уникнути відповідальності.

Суд також розцінив таку версію обвинуваченого як факт суб`єктивного неусвідомлення можливості настання смерті потерпілої від спричинених його діями ушкоджень за умови, що фізичне насильство носило систематичний характер, кожен окремий факт якого залишався безкарним для винного, чому сприяла і віктимна поведінка жертви злочину, яка тривалий час, піддаючись фізичному насильству з боку співмешканця, такі факти залишала без належного реагування, не вживала реальних заходів для самозбереження, що породжувало у винного відчуття безкарності.

На підтвердження вказаних висновків суд першої інстанції послався на показання свідків, які безпосередньо були допитані у судовому засіданні суду першої інстанції, за допомогою яких вдалося відтворити перебіг подій з 23.07.2024 року по 26.07.2024 року.

Зокрема потерпіла ОСОБА_9 дала показання про те, що її мати та ОСОБА_23 з 12.07.2024 року постійно вживали алкогольні напої (були у запої), сторонніх до квартири не впускали, зв?язку з матір?ю не було, її молодша сестра бачила, що мати була з тілесними ушкодженнями, у періоди запоїв ОСОБА_23 застосовував до матері фізичне насильство на ґрунті ревнощів.

Свідок ОСОБА_39 впевнено свідчила про те, що за декілька днів до виявлення трупа потерпілої вона бачила її разом зі ОСОБА_22 біля будинку та на балконі квартири з тілесними ушкодженнями.

Свідок ОСОБА_30 підтвердила, що вона з кухні квартири потерпілої чула звуки події, яка відбувались зранку 24.07.2024 року між ОСОБА_22 та потерпілою, характер звуків («наче стогін») свідчив про фізичний вплив на тіло потерпілої, відповідають хронології перебігу подій від часу отримання потерпілою тілесних ушкоджень до часу виявлення її трупа: наступного дня (25.07) вона бачила ОСОБА_26 біля під`їзду, що відповідає події його прибуття до будинку наступного дня після звільнення, а наступного дня бачила працівників поліції (26.07).

Свідок ОСОБА_11 підтвердив, що ОСОБА_23 декілька днів поспіль постійно був у стані сп?яніння, що навіть його забрала «швидка», він двічі навідувався до нього додому і той був вдома, але через стан сп?яніння неспроможний навіть написати розписку про повернення паспорта. Потерпіла також знаходилась у квартирі, була у стані сп?яніння, знаходилась у ліжку, її голос свідчив про можливий хворобливий стан, мала тілесні ушкодження на видимій свідкові частині тіла, ОСОБА_23 же підтвердив свідкові, що вдарив дружину.

Свідки ОСОБА_40 та ОСОБА_41 підтвердили, що ОСОБА_23 подав рапорт на звільнення, не дочекавшись якого вибув з м.Бердичев та знаходився у м.Коростень, куди вони прибули 24.07.2024 року о 14-15 год., щоб доставити того до РТЦК. Удома ОСОБА_23 перебував у стані сп?яніння, квартира певний час не прибиралась. Чули лише голос жінки, але саму її не бачили.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили, що ОСОБА_7 повернувся до м.Коростень 25.07.2024 року у вечірній час, продовжував вживати алкоголь, прибув до місця проживання, куди запросив свідка ОСОБА_42 , однак після відсутності протягом 5-10 хв. повідомив тому, що не може потрапити до під?їзду, бо не має ключа, запропонував їхати до с.Веселівка, де перебував до ранку наступного дня, до м.Коростень повернувся один, по дорозі зустрів раніше невідомого свідка ОСОБА_43 , якого також запросив до себе у гості. При цьому свідкам характеризував свою дружину як розпусну жінку, висловлював припущення, що у його відсутність її могли відвідувати інші чоловіки. Факт неможливості ОСОБА_7 потрапити до будинку ввечері 25.07.2024 року свідок ОСОБА_44 особисто не спостерігав.

Така поведінка обвинуваченого на переконання суду першої інстанції може свідчити про намагання забезпечити своє алібі, відтермінувати час виявлення трупа потерпілої, з чим погоджується і апеляційний суд.

Також суд першої інстанції послався на досліджені ним письмові докази, а саме: протокол огляду від 26.07.2024 року, в якому зафіксовано обстановку місця події, місце виявлення трупа ОСОБА_19 , наявні на її тілі множинні тілесні ушкодження; висновки експерта №1063 від 19.08.2024 року за результатами дослідження вирізки тканини рушника, №1059 від 15.08.2024 року за результатами дослідження вирізки з простирадла з ліжка, №1062 від 19.08.2024 року за результатами дослідження вирізки з тканини крісла, №1067 від 19.08.2024 року за результатами дослідження вирізки з наволочки, №1060 від 15.08.2024 року за результатами дослідження тканини жіночих шортів, №1084 від 30.08.2024 року за результатами дослідження тканини жіночої майки, якими підтверджено виявлення крові людини, походження якої можливо за рахунок крові ОСОБА_16 , що свідчить про те, що отримання потерпілою тілесних ушкоджень супроводжувалось зовнішньою крововтратою, а наявність слідів її крові на одязі ОСОБА_7 свідчить про їх спричинення саме обвинуваченим; висновки СМЕ №126 від 27.09.2024 та №5 від 18.10.2024, згідно яких огляд тіла ОСОБА_16 було проведено 26.07.2024 року та встановлено, що її смерть настала за 24-48 год. до огляду внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась множинними переломами ребер з обох сторін з розривом плеври, переломом щелепи, розшаровуючою гематомою м?яких покривів голови, множинними синцями та саднами тіла, що ускладнилась розвитком травматичного шоку, які утворились внаслідок множинної дії твердих тупих предметів, що відповідає 24-25.07.2024 року, а виявлені на її тілі ушкодження могли бути отримані за 2-3 доби до настання смерті, що відповідає 23-24.07.2024 року. Зазначене також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_16 , яка настла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п.91 т.1).

Вищевказані експертні висновки, а також показання судового експерта ОСОБА_15 , у судовому засіданні суду першої інстанції повністю спростовують твердження сторони захисту про те, що смертельну травму ОСОБА_16 могла отримати в результаті одноразового падіння від поштовху ОСОБА_7 на дерев`яний каркас стільця. А також спростовують довода апелянта про те, що судом не встановлено дати смерті потерпілої ОСОБА_16 .

Крім того, в ході судового розгляду судом першої інстанції було досліджено інформаційну довідку Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 14.08.2024 року, згідно якої у період часу з 2020 року по час надання інформації ОСОБА_16 8 разів зверталась на спецлінію 102 з повідомленнями про вчинення домашнього насильства, а також інформаційну довідку КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» від 22.08.2024 року №1580, згідно якої ОСОБА_16 10-11.07.2023 року зверталась до лікаря стоматолога з діагнозом перелом нижньої щелепи неуточненої локалізації.

Указана інформація є свідченням того, що насильство обвинуваченого ОСОБА_7 по відношенню до потерпілої ОСОБА_16 носило систематичний характер.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно розцінив версію обвинуваченого про непричетність до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, як форму самозахисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності.

Посилання апелянта на те, що згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 з 15.07.2024 року по 22.07.2024 року перебував на службі в взводі охорони, який самовільно залишив 23.07.2024 року, тобто не міг нанести потерпілій тілесних ушкоджень до вказаного часу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно висновків СМЕ №126 від 27.09.2024 року та №5 від 18.10.2024 року, а також пояснень експерта ОСОБА_15 , наданих в судовому засіданні суду першої інстанції, тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_16 , які спричинили її смерть, були нанесені останній за 2-3 доби до настання смерті, яка орієнтовно настала 24-25.07.2024 року, що відповідає 23-24.07.2024 року.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином та не надав належної оцінки висновку СМЕ № 126 від 26.07.2024 року, висновку СМЕ №5 від 18.10.2024 року та протоколу ОМП від 26.07.2024 року, стосовно неточностей у часі отримання потерпілою тілесних ушкоджень та настання її смерті, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки вказані докази були безпосередньо досліджені судом першої інстанції в присутності обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, і їм надано належну оцінку у вироку суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у вказаних експертизах зазначено лише приблизний час отримання потерпілою тілесних ушкоджень та настання її смерті.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, його тяжкості, особи обвинуваченого та обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання. Призначене покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: