КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві судове провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2025 року про закриття провадження за скаргою ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участі сторін провадження:

скаржника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2025 року закрито провадження за скаргою ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що особа, яка підписала скаргу, на підтвердження своїх повноважень не надала свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордера чи договору із захисником.

Зважаючи, що ОСОБА_5 не підтвердив повноваження представника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. ст. 50, 58 КПК України, слідчий суддя з посиланням на правові висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/18, постановах Великої Палати Верховного Суді від 23 січня 2019 року у справі № 738/1482/16-к та від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, ухвалив рішення про закриття провадження за скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року та розглянути справу по суті, задовольнивши вимоги скарги.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року, посилаючись на те, що він не був повідомленим про призначений розгляд його скарги.

Водночас, в матеріалах міститься направлена ОСОБА_5 , як скаржнику, через застосунок «Viber» судова повістка, в якій зазначено, що він є скаржником, однак у вказаній судовій повістці міститься повідомлення про призначений розгляд скарги ОСОБА_7 .

При цьому, він як скаржник прибув 01 квітня 2025 року в Дніпровський районний суд м. Києва для встановлення всіх обставин. Секретарем судового засідання було зазначено, що йому, як скаржнику повідомлять про дату засідання, оскільки суддя відсутня наданий час.

Однак, скарга була розглянута без присутності в судовому засіданні скаржника, та судом в порушення вимог ч. 8 ст. 376 КПК України, копія оскаржуваної не була направлена у встановлений законом строк, як учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Про прийняте рішення апелянту стало відомо з ЄДРСР 05 квітня 2025 року, тому, на думку скаржника, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог про скасування судового рішення, апелянт вказує на те, що слідчий суддя, в порушення вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, здійснив розгляд без участі скаржника, тим самим порушив норми процесуального права.

Окрім того, зазначає, що скарга подана особою, яка не вказує на свій статус при оскаржені незаконних дій поліції, лише зазначено, що в цілому ОСОБА_5 є адвокатом та здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3031 від 27.08.2007 року та є представником ОСОБА_6 (далі - Довіритель) згідно з договором про надання правової допомоги.

Водночас, обставини викладені в скарзі та прохальна частина скарги не мають відношення до виконання чи невиконання повноважень адвоката. В даному випадку, має місце статус скаржника, про що і засвідчує підпис у кінці скарги.

Однак, слідчий суддя, незаконно під час розгляду провадження змінив його статус скаржника на статус представника чи адвоката без встановлення волі сторін провадження.

Також, апелянт вважає, що слідчим суддею невірно прийняте рішення за наслідком розгляду його скарги в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 307 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Що стосується клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року, то колегія суддів вважає, що воно підлягає до задоволення, оскільки обставини, на які посилається апелянт, щодо причин пропуску вказаного строку підтверджуються та не спростовуються матеріалами провадження.

Зокрема, матеріали провадження не містять даних про належне повідомлення ОСОБА_5 , а розгляд скарги відбувся за його відсутності.

Також матеріали справи не містять будь-яких даних про направлення ОСОБА_5 копії ухвали слідчого судді, а посилання апелянта на те, що про зміст оскаржуваної ухвали слідчого судді він дізнався з ЄДРСР 05 квітня 2025 року матеріалами провадження не спростовується.

Приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про порушення слідчим суддею вимог процесуального закону при ухваленні судового рішення, колегія суддів звертає увагу на таке.

Так, ОСОБА_5 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив зобов`язати уповноважених працівників Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві відповідно до вимог КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви відомості про злочин.

У цій скарзі зазначено, що ОСОБА_5 є адвокатом, діє в інтересах та здійснює представництво ОСОБА_6 , яка подавала заяву про злочин до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, бездіяльність посадових осіб якого оскаржується до суду.

При цьому до скарги ОСОБА_5 не було додано документів на підтвердження його повноважень, передбачених ст. 50 КПК України, тобто захисник не надав документів, на підставі яких можна було з зробити висновок про його право на звернення до суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга, подана особою, яка не має права подавати с каргу, підлягає поверненню.

Натомість слідчий суддя, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, ухвалив рішення про закриття провадження.

Чинним кримінальним процесуальним законом передбачено, що за скаргою на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, слідчий суддя може ухвалити рішення про повернення скарги (ч. 2 ст. 304 КПК України), про відмову у відкритті провадження (ч. 4 ст. 304 КПК України) або одне з рішень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги.

Ухвалення рішення про закриття провадження за скаргою на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, поданою у порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Отже, у провадженні за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених працівників Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві слідчий суддя ухвалив рішення, не передбачене нормами чинного кримінального процесуального закону.

При цьому застосування слідчим суддею правових висновків, викладених в рішеннях Верховного Суду щодо закриття апеляційного та касаційного проваджень за скаргами на судові рішення, не можна вважати релевантним, оскільки згідно з чинним процесуальним законом провадження за скаргами на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, не відкриваються.

Отже, ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2025 року про закриття провадження за скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених працівників Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ухвалена з порушенням вимог процесуального закону, а тому не може вважатись законною відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Вказане порушення вимог процесуального закону є істотним та тягне скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не може розглянути справу по суті, як про це прохає апелянт, оскільки скарга ОСОБА_5 не розглядалась по суті слідчим суддею районного суду, який уповноважений законом на розгляд таких скарг.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2025 року про закриття провадження за скаргою ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 755/4729/25

Провадження №11-сс/824/3339/2025

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач ОСОБА_1