ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1351/25 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.125 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єнакієва Донецької області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого останній раз:

-19.01.2010 Єнакієвським місцевим судом Донецької області за ч.3 ст.296, ч.1 ст.71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі, 16.11.2020 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 15 днів,

засуджено за ч.2 ст.125 КК України на 150 годин громадських робіт.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 08.11.2024 року в денний час доби, ОСОБА_8 перебуваючи разом з ОСОБА_9 на території домоволодіння розташованогоза адресою: АДРЕСА_2 . Під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , підійшов до останнього та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки умисно вкусив ОСОБА_9 за ліве вухо при цьому відкусив останньому частку лівої вушної раковини.

Своїми противоправними діями ОСОБА_8 , спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді укушеної рани в області зовнішнього краю лівої вушної раковини в верхній третині, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/267-3м/24 від 11.11.2024 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, відповідно до п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання. Указала, що судом не взято до уваги низку пом`якшуючих покарання обставин, зокрема: повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність цивільного позову, а також позицію потерпілого, який погодився на скорочений розгляд справи у зв`язку з досягненням примирення та не наполягав на суворому покаранні. Також указала, що суд не встановив наявності у ОСОБА_8 неповнолітньої дитини, 2008 року народження, у вихованні якої він бере участь, а також не врахував, що обвинувачений є працевлаштованим та має заощадження. Зауважила, що судом було не вірно враховано дані про особу обвинуваченого, визначивши, що він раніше судимий, натомість за п.7 ст.89 КК України вважається не судимим, оскільки протягом 3 років з дня відбуття покарання не вчинив нового кримінального правопорушення. Наголосила, що ОСОБА_8 вже багаторазово пожалкував про скоєний ним кримінальний проступок та в повній мірі усвідомив свою провину. Просить призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді штрафу.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 , підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого, захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів не перевіряє оскільки вони ніким не оспорюються, а розгляд кримінального провадження відбувся у порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд взяв до уваги дані про його особу, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Водночас висновок суду про те, що ОСОБА_8 є раніше судимим, є помилковим.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 89 КК України, особа, засуджена до позбавлення волі за нетяжкий злочин, визнається такою, що не має судимості, якщо вона протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинить нового кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 був умовно-достроково звільнений 16 листопада 2020 року, при цьому невідбутий строк покарання складав 6 місяців 15 днів. Отже, фактична дата повного відбуття покарання - 1 червня 2021 року. Протягом наступних трьох років, а саме до 1 червня 2024 року, він нового кримінального правопорушення не вчиняв. Таким чином, на момент вчинення нового кримінального правопорушення 8 листопада 2024 року, судимість за попереднім вироком вже була погашена, і відповідно ОСОБА_8 вважався таким, що в силу ст.89 КК України не має судимості.

Також слід відзначити, що встановлені судом першої інстанції дані про особу обвинуваченого ґрунтувалися виключно на матеріалах, які були надані суду.

Водночас, під час апеляційного розгляду стороною захисту було наголошено на неврахуванні судом наявності на утриманні ОСОБА_8 неповнолітньої дитини, а також його працевлаштування.

Однак, колегія суддів також не враховує ці обставини, оскільки на підтвердження вказаного стороною захисту не було надано жодних доказів.

При цьому, враховуючи відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального проступку, відсутність претензій з боку потерпілого, а також щире каяття обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе призначити передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України покарання у вигляді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на наведене вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити із вступної та мотивувальної частини вироку посилання на те, що ОСОБА_8 раніше судимий, та вважати, що ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України не має судимості.

Пом`якшити призначене покарання, призначивши ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 1700 грн.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: