УХВАЛА

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 336/13059/23

провадження № 51-3932ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої

ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2025 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 травня 2025 року,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2025 року касаційну скаргу захисника

ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і встановлено десятиденний строк

для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання ним копії вказаного судового рішення. При цьому в ухвалі захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

У межах наданого строку захисник ОСОБА_4 повторно звернувся до суду

з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду

від 25 серпня 2025 року, не усунув.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник у касаційній скарзі, як і попереднього разу, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, як на підставу, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, для скасування оскарженого вироку, доводів на обґрунтування того, у чому саме полягали такі порушення із урахуванням положень ст. 412 КПК,

не наводить.

Натомість захисник у касаційній скарзі знову, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, як і попереднього разу, касаційна скарга захисника не містить посилань

на конкретні порушення процесуального закону, допущені апеляційним судом під час постановлення оскарженої ухвали від 07 травня 2025 року, як підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, для її скасування із урахуванням положень ст. 412 КПК.

Більш того, слід зазначити, що захисник подав повторну касаційну скаргу, фактично

не змінивши змісту мотивувальної частини попередньої, чим проігнорував вказівки суду касаційної інстанції, викладені у вищевказаній ухвалі Верховного Суду

від 25 серпня 2025 року.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи вказані положення КПК, колегія суддів уважає, що касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід повернути особі, що її подала, з усіма доданими до неї матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2025 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 травня 2025 року щодо засудженої ОСОБА_5

з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3