УХВАЛА

15 травня 2025 року

м. Київ

справа № 602/488/24

провадження № 51-1784ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тернопільського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року щодо нього і

ВСТАНОВИВ:

Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років та за ч. 1 ст. 135 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Вироком Тернопільського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року вказаний вирок місцевого суду скасовано та ухвалено новий, яким ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років та за ч. 1 ст. 135 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

В решті вирок залишено без змін.

Захисник не погодився з рішенням апеляційного суду, подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі вирок суду першої інстанції.

Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК та встановив, що її подано із порушенням п. 4, п. 5 ч. 2 названої статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка її подає, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для його скасування, які, на її думку, були допущені судом під час винесення судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, захисник висловлює незгоду з обставинами, врахованими апеляційним судом під час призначення покарання засудженому, однак не вказує у розумінні ч. 1 ст. 438 КПК конкретного порушення, яке на його думку, було допущено апеляційним судом.

Також захисник не наводить міркувань щодо суворості покарання, призначеного оскаржуваним вироком.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак у касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок апеляційного суду та залишити в силі вирок місцевого суду, що суперечить наведеним положенням ст. 436 КПК.

Захиснику потрібно врахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Якщо суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, то він постановляє ухвалу про залишення її без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тернопільського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - сім днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.

Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати захиснику.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3