Справа №591/2974/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/92/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/2974/20 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 20.12.2021 за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок першої інстанції та виправдати його, оскільки він не був ініціатором конфлікту та діяв виключно у стані необхідної оборони, що підтверджується дослідженими доказами;

- прокурор ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним та призначити покарання: за ч. 2 ст. 125 КК у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців; за ст. 128 КК у виді обмеження волі строком 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком 2 роки. В іншій частині вирок залишити без змін. Вимоги обгрунтовані тим, що суд належним чином не врахував особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та фактичні обставини правопорушень.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 20.12.2021 ОСОБА_11 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК, і йому призначене покарання: за ч. 2 ст. 125 КК у виді 150 годин громадських робіт; за ст. 128 КК у виді 240 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначене покарання у виді 240 годин громадських робіт. Стягнуто з ОСОБА_11 : на користь Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України витрат понесені на лікування потерпілого ОСОБА_12 в розмірі 7522,12 грн; на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_12 в розмірі 2771,16 грн; на користь ОСОБА_12 5104,43 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 35000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно вироку, 05.02.2020 о 22 год. 46 хв. біля входу в розважальний комплекс «Шалена шкварка» між ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , з однієї сторони, та ОСОБА_11 і невстановленою особою, з іншої сторони, продовжився словесний конфлікт, який розпочався ще в середині закладу. Перебуваючи біля входу в розважальний комплекс невстановлена особа нанесла ОСОБА_12 два удари кулаком правої руки в ділянку голови зліва. В свою чергу, ОСОБА_12 наніс один удар лівою ногою в ділянку тулубу ОСОБА_11 та один удар кулаком лівої руки в ділянку голови зліва. ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, перебуваючи навпроти ОСОБА_12 , наніс останньому один удар кулаком правої руки у ділянку підборіддя, чим спричинив ОСОБА_12 легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я. Від такого удару потерпілий ОСОБА_12 упав на бетонну плитку, отримавши тяжкі тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя, які ОСОБА_11 спричинив йому необережно із злочинною недбалістю.

До початку апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_15 надійшло письмове клопотання про звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, учасники провадження в судове засідання не з`явились, від обвинуваченого надійшла заява, згідно якої він підтримує клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності та просить розглянути це клопотання без його участі, від прокурора ОСОБА_16 надійшла заява про розгляд вказаного клопотання без її участі, тому колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд клопотання захисника про звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності у відсутності сторін, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону (ч. 4 ст. 405 КПК).

Вислухавши суддю-доповідача про зміст клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 285 КПК, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК).

Відповідно ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК, жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, тому визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено і не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявлених клопотань.

Згідно ст. 44 КК, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки, які залежать від тяжкості правопорушення (ст. 49 КК).

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК, у вчиненні яких ОСОБА_11 визнаний винуватим, вчинені ним 05.02.2020, і відповідно ст. 12 КК є кримінальним проступком та нетяжким злочином відповідно, а строк притягнення до кримінальної відповідальності за ці правопорушення становить 3 роки (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК).

З огляду на викладене, на час розгляду кримінального провадження апеляційним судом строки давності притягнення ОСОБА_11 до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК, минув, при цьому відсутні підстави для зупинення чи переривання перебігу давності.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а згідно ч. 1 ст. 417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок та закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК, звільнивши ОСОБА_11 згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому колегія суддів ураховує і правову позицію ККС ВС (постанова від 19.11.2019 в справі № 345/2618/16-к), згідно якої суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції або провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Також слід зазначити, що після виконання дій, передбачених ст. 342-345 КПК, і вирішення клопотань суддя-доповідач у необхідному обсязі доповідає зміст оскарженого судового рішення, доводи учасників судового провадження, викладені в апеляційних скаргах та запереченнях, і з`ясовує, чи підтримують свої апеляційні скарги особи, які їх подали (ч. 2 ст. 405 КПК).

Таким чином, у зв`язку із закриттям кримінального провадження відносно ОСОБА_11 апеляційним судом не дається правова оцінка доводам апеляційних скарг, оскільки закриття кримінального провадження виключає таку можливість.

Крім того, відповідно положень ч. 1 ст. 129 КПК вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Отже, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Закриваючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_11 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК та звільняючи його згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів вважає за необхідне залишити без розгляду цивільні позови прокурора в інтересах держави в особі Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України та Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації, а також потерпілого ОСОБА_12 .

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Клопотання захисника ОСОБА_17 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 20.12.2021 відносно ОСОБА_18 скасувати, а кримінальне провадження відносно нього за ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, звільнивши ОСОБА_18 згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільні позови прокурора в інтересах держави в особі Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України та Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації, а також потерпілого ОСОБА_12 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4