Провадження № 11-кп/824/3861/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року,яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.06.2019 року Святошинським районним судом міста Києва за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання на строк 3 роки,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Частково приєднано до призначеного покарання на підставі ст.71 КК України невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року, та призначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_9 обвинувачувався у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

21.09.2020 року приблизно о 21 год., ОСОБА_9 знаходився у гральному залі ігрових автоматів по АДРЕСА_2 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, спостерігаючи за іншими відвідувачами. В подальшому ОСОБА_9 помітив раніше незнайомого ОСОБА_10 , який знаходився в ігровому заліі даного закладу та підійшов до каси, тримаючи в руках «виграшний чек» на суму 2000 грн. з метою обміну на вказану суму коштів. Після побаченого у ОСОБА_9 та у невстановленої досудовим розслідуванням особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, виник умисел щодо нападу на ОСОБА_10 з метою заволодіння даним чеком на виграш та іншим майном останнього.

Таким чином, вказані особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу, при цьому довмовилися, що кожен з них у якості співвиконавця буде приймати участь у вчиненні запланованого злочину, застосує насильство до потерпілого з метою подавити його волю до вчинення опору злочинним діям та вчинить необхідні дії для заволодіння чужим майном під час нападу.

Після цієї домовленості ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з метою реалізації спільного злочинного умислу почали діяти узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, підійшли до ОСОБА_10 та відкрито вихопили у нього з рук даний чек, чим спровокували конфлікт, в ході якого нанесли кожен по одному удару власним лобом потерпілому у голову, після чого схопили ОСОБА_10 за верхній одяг та, всупереч волі останнього,витягли його на вулицю до під`їзду №4 буд.16 по вул.. Гната Юри у м.Києві.

Безпосередньо реалізуючи свій злочинний намір, 21.09.2020 року приблизно о 21 годині, ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись на ділянці місцевості , що прилягає до під`їзду №4 буд. АДРЕСА_2 , де до нних приєдналися дві невстановлені досудовим розслідуванням особи чоловічої статі, матеріали стосовно яких виділені у окреме провадження, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, розуміючи , що ОСОБА_10 добровільно не віддасть їм своє майно, з метою заволодіння цим майном та подолання опору, який чинив потерпілий, керуючись корисливим мотивом, напали на нього та, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілого, продовжили умисно наносити удари кулаками рук в область голови, обличчя ОСОБА_10 .

В подальшому, ОСОБА_9 , разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, загнувши ліву руку потерпілого за спину і подолавши опір останнього, зняв із зап`ястя руки ОСОБА_10 годинник марки «Sika», вартістю 9 000 грн, а також з карманів штанів разом з трьому невстановленими досудовим розслідуванням особами заволодів шкіряним гаманцем чорного кольору вартістю 500 грн,, у якому знаходилися готівка у сумі 900 грн. та банківська картка «Монобанк».

В результаті нападу ОСОБА_9 разом з трьома невстановленими особами, діючи за попередньою змовою групою осіб, заволоділи майном ОСОБА_10 на загальну суму 10400 грн. та заподіяли тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток основи черепа, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.18н7 КК України.

За змістом вироку судом встановлено, що 21.09.2020 року приблизно о 21 годині, ОСОБА_9 знаходився в гральному залі ігрових автоматів, які розташовувались в одноповерхової будівлі АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_9 помітив раніше незнайомого ОСОБА_10 , який, разом з його знайомим, відбивався від нападу кількох осіб, вступив в бійку, захищаючи потерпілого. Пізніше ОСОБА_10 та особи, з якими відбулася бійка, вийшли на вулицю. Через кілька хвилин ОСОБА_9 вийшов на вулицю, побачив, як група невідомих чоловіків виходить з двору, а на землі лежить без свідомості потерпілий ОСОБА_10 з наявними тілесними ушкодженнями, біля якого лежить наручний годинник. В подальшому, у ОСОБА_9 виник умисел на таємне заволодіння майном потерпілого, повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 підібрав годинник марки «Sika», вартістю 9 000 грн., заволодівши ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 9000 гривень.

Судом першої інстанції перекваліфіковано дії ОСОБА_9 з ч.4 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок скасувати та кримінальне провадження закрити на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що вирок ухвалений з істотним порушенням норм процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, судом встановлено, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК України, за яким було висунуте обвинувачення, прокурором під час судового розгляду не доведено. Проте, в порушення вимог кримінального процесуального закону, суд перекваліфікував дії обвинуваченого на ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, а не виправдав обвинуваченого, фактично не надавши можливість стороні захисту захищатися від нового обвинувачення.

Крім того, визнаючи ОСОБА_9 винуватим за ч.2 ст.185 КК України, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що вартість предмету крадіжки визначена за висновком експертизи, яка виконана неповноважною особою, та показанням обвинуваченого, з яких випливає, що годинник, який він підібрав, є знахідкою.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_9 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував основними доказами, що містяться у:

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.09.2020 та витяг з ЄРДР, згідно якого 22.09.2020 за заявою ОСОБА_10 внесено відомості про вчинення щодо нього кримінального правопорушення 21.09.2020, о 21:00 годин за адресою: м. Київ, вул. Гната Юри, 16 (на прибудинковій території) невстановлена особа із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заволоділа його особистим майном, а саме: годинником «+» «Швейцарія», гаманцем з грошовими коштами в сумі 900 гривень, картками «Монобанку» та «Приватбанку» ;

- рапорті начальнику Святошинського УП ГУНП у м. Києві про те, що 22.09.2020, о 01:01 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.09.2020, о 01:01 за адресою: м. Київ, пр-т Леся Курбаса, прибула бригада № 8 ШМД та виявила гр- ОСОБА_11 , 1985 р.н., який пояснив, що його побив невідомий, і йому було поставлено діагноз зчмт;

- протоколі огляду місця події від 22.09.2020, згідно якого об`єктом огляду стала асфальтована ділянка місцевості, прилегла до під`їзду № 4, будинку АДРЕСА_2 , розташована біля будинку № 18 на цій же вулиці. Справа від четвертого під`їзду розташовуються сходи, які ведуть до адмінбудинку, який прилеглий до даного будинку;

- ОСОБА_12 від 29.09.2020 про добровільну видачу годинника з написом «Sika», сріблястого кольору, яким він заволодів 21.09.2020 за адресою: м. Київ, вул. Гната Юри, 16 у невідомого чоловіка;

- протоколі огляду місця події від 29.09.2020 за участю підозрюваного, під час якого ОСОБА_9 добровільно видав з кишені своєї спортивної кофти наручний годинник з написом «Sika» на внутрішній поверхні,сріблястого кольору;

- висновку експерта щодо вартості викраденого майна від 26.11.2020, згідно якого дійсна (ринкова) вартість наручного годинника марки «Sika», який належить ОСОБА_10 , на момент вчинення злочину, тобто на 21.09.2020 року, становить 9000 гривень;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання від 22.10.2020, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка 21.09.2020 заволоділа його речами;

Сукупності доказів по справі суд надав правову оцінку і дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону , не виправдавши ОСОБА_9 за висунутим обвинуваченням за ч.4 ст.187 КК України, а перекваліфікувавши його дії на ч. 2 ст.185 КК України, є безпідставними, оскільки ч.3 ст.337 КПК України надає суду право вийти за межі висунутого обвинувачення у частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище обвинуваченого.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд не мав права виходити до нарадчої кімнати та виносити обвинувальний вирок з новою правовою кваліфікацією, суперечать змісту ст.337 КПК України.

Як встановлено із змісту вироку, вартість викраденого годинника визначена висновком експерта ПП «Юридична контора Малецького» від 26.11.2020 року.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість такого доказу з огляду на те, що матеріали справи не містять підтвердження того, що експерт діяв на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності від 26.12.2017р., кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 02.03.2013 року, що ПП «Юридична контора Малецького» мала повноваження на проведення товарознавчих експертиз, відсутній витяг з Державного реєстру оцінювачів та інформація про підвищення кваліфікації ОСОБА_13 , який підписав висновок не як експерт, а як директор ПП, є непереконливими, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду захисником було заявлене клопотання про визнання висновку експерта недопустимим доказом за доктриною «плодів отруйного дерева», з огляду на допущені процесуальні порушення під час проведення слідчої дії з потерпілим «пред`явлення речі для впізнання» та припущення, що предметом огляду був інший годинник.

Судом першої інстанції заявлене клопотання було відхилене з наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі правильність відхилення висловленої позиції захисника про недопустимість висновку товарознавчої експертизи не оспорюється, а клопотань про дослідження будь-яких доказів, у тому числі таких, що стосувалися визначення вартості годинника потерпілого, під час апеляційного розгляду не заявлено, що унеможливлює надання судом апеляційної інстанції іншої оцінки такому доказу.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_9 таємно не викрадав чуже майно, а лише привласнив знахідку, є безпідставними, оскільки з показань обвинуваченого вбачається, що він у приміщенні для ігрових автоматів допомагав заспокоювати бійку, у якій приймав участь потерпілий, був очевидцем як його знайомий сторін бійки випровадив за вулицю, через нетривалий час сам вийшов на вулицю, де побачив побитого ОСОБА_10 , а поруч з ним мобільний телефон, яким заволодів. Зазначені обставини свідчать про те, що заволодіння телефоном потерпілого не є знахідкою, оскільки ОСОБА_9 розумів, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона не вийшла з володіння потерпілого.

Інших доводів , які б ставили під сумнів правильність судового рішення, апеляційна скарга захисника не містить.

Судове рішення ухвалено з дотриманням вимог ст.370 КПК України.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли слугувати безумовними підставами для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання її копії .

Суддя: Суддя: Суддя: