ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/858/25
Провадження №1-кс/477/526/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

користувача майна- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за 0000257 від 06.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2025 року до Вітовського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000257 від 06.05.2025 року про накладення арешту на майно, що було вилучено 06 травня 2025 року в ході проведення не санкціонованого обшуку транспортного засобу марки «Опель Комбо» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СВ ВП №4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № за 0000257 від 06.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

При огляді місця скоєння події за заявою потерпілого від 06.05.2025 року ОСОБА_6 СОГ ВП №4 провело несанкціонований обшук автомобіля марки «Опель Комбо» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував на відкритій місцевості поза розташуванням приватної території, та поряд перебував його належний користувач ОСОБА_4 , який дав свою згоду на огляд зазначеного транспортного засобу. У той же день вказаний автомобіль було визнано речовим доказом за внесеними в ЄРДР відомостями по кримінальному провадженню.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 підтримала подане клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на достатність підстав вважати, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям речового доказу, тому з метою його збереження наявні підстави для арешту вилученого майна.

Користувач вилученого майна ОСОБА_4 в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що вилучене майно є волонтерським автомобілем, передано для потреб військової частини та використовується з ціллю надання допомоги підрозділам Збройних Сил України, які здійснюють оборону країни. Тримання його на штрафному майданчику призведе до порушення прав багатьох осіб, які розраховують на допомогу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, п еревіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВА №4 в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000257 від 06.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

До ЄРДР 06.05.2025 року о 10.59 год. внесено відомості про скоєне кримінальне правопорушення у відношенні ОСОБА_6 про крадіжку з зернотоку майна шляхом перелазу через паркан невстановленої особи, чим спричинено збито у невстановленій сумі.

При огляді місця скоєння події за заявою потерпілого від 06.05.2025 року ОСОБА_6 СОГ ВП №4 провело несанкціонований обшук автомобіля марки «Опель Комбо» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував на відкритій місцевості поза розташуванням приватної території, та поряд перебував його належний користувач ОСОБА_4 , який дав свою згоду на огляд зазначеного транспортного засобу. У той же день вказаний автомобіль було визнано речовим доказом за внесеними в ЄРДР відомостями по кримінальному провадженню.

Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання про арешт майна, 06 травня 2025 року в ході проведення несанкціонованого обшуку автомобіля як іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «Опель Комбо», білого кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 та перебуває у тимчасовому користуванні ОСОБА_4 та було вилучено вказаний вище транспортний засіб.

Постановою слідчого від 06 травня 2025 року вилучене під час проведення обшуку майно визнано у якості речового доказу в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00000257 від 06.05.2025 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, а також з урахуванням заперечень сторони захисту, слідчий суддя виходить з такого.

Порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

У свою чергу зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, зокрема протоколу огляду від 06 травня 2025 року вбачається, що під час несанкціонованого обшуку транспортного засобу автомобіля марки «Опель Комбо» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , слідчим не зазначено про винайдення конкретних доказів у тому числі і речових, які мають відношення до кримінального правопорушення, так як не визначено майно, яке могло бути викрадено, та його вартість навіть самим потерпілим. Протокол обшуку не містить відомостей про наявність на вказаному автомобілі слідів вчиненого кримінального правопорушення, що відносило б його до засобів чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, після чого вилучено сам транспортний засіб.

При цьому, звертаючись із цим клопотанням прокурор ОСОБА_3 та у судовому засіданні з розгляду клопотання, просили накласти арешт на вилучене майно, виключно з метою збереження речових доказів, посилаючись на відповідність вилученого майна ознакам, визначених статтею 98 КПК України.

У свою чергу, слідчий суддя вважає неналежними доводи прокурора у цій частині клопотання, так як ним не наведено підстав та обставин вважати вказане вище вилучене майно речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Так, за змістом клопотання прокурора неможливо зрозуміти, яким чином транспортний засіб автомобіль марки «Опель Комбо» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відноситься до кримінального провадження, які сліди зберіг на собі, чи є вказаний транспортний засіб предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали поданого клопотання не містять відомостей та належних підстав вважати вилучений транспортний засіб засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення, прокурором не наведено, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберігати вилучене майно, яким чином воно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на не обґрунтованість необхідності арешту цього майна з метою його збереження як речового доказу, через його невідповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Також слідчий суддя звертає увагу процесуального керуючого у цьому кримінальному провадженні на ту обставину, що станом на момент вилучення майна та ініціювання питання про його арешт, користувач майна ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, а тому арешт на вказане майно можливо накласти лише виключно у випадку його відповідності ознакам речового доказу, що наведені у статі 98 КПК України.

З огляду на викладене, оскільки за загальним правилом, визначеним частиною третьою статті 132 КПК України, застосування заходу забезпечення кримінального провадження можливе лише тільки коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йшлося в клопотанні сторони обвинувачення, а накладення арешту, без з`ясування вище вказаних обставини може бути надмірним тягарем та перешкоджати реалізації підозрюваним та членами його родини гарантованих Конституцією України прав, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про арешт майна не обґрунтовано належним чином.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

З урахуванням вищевикладеного, доводи клопотання про необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна для запобігання його зникнення, втрати або пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також те, що таке майно відповідає зазначеним у частині другій статті 167 КПК України критеріям, слідчий суддя відхиляє як такі, що не підтвердженні належними доказами й спростовуються матеріалами судового провадження.

Керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про арешт майна, вилученого 06 травня 2025 року під час проведення обшуку іншого володіння особи, а саме на транспортний засіб «Опель Комбо» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1