Справа № 132/2382/24
Ухвала

Іменем України

24 червня 2025 року місто КАЛИНІВКА

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 18 квітня 2024 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області з Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 18 квітня 2024 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 30.07.2024 року, визначено склад суду з розгляду кримінального провадження: головуючого суддю ОСОБА_8 .

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 02.08.2024 року, кримінальне провадження призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 подала клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 18 квітня 2024 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, яке підтримала у судовому засіданні.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу /частина третя статті 479-2 КПК України/.

На виконання вимог процесуального закону, судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 положення статті 479-2 КПК України, а саме те, що суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що йому положення ст.479-2 КПК України зрозумілі, та він не заперечує проти закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Потерпіла ФОП ОСОБА_9 у поданій заяві просила розглянути кримінальне провадження за її відсутності, будь-яких заперечень проти закриття даного кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суду не подала.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 , будучи обізнаним, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан, дія якого продовжена на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану України» від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ, з 05год.30хв. 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, - 16.04.2024 року о 22год.00хв. прийшов до магазину «Продукти», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_9 , з метою придбання продуктів харчування (чіпсів, арахісу). Підійшовши до магазину, ОСОБА_7 побачив, що він зачинений, і в цей момент у нього виник раптовий умисел на вчинення з нього крадіжки. Реалізуючи даний злочинний умисел, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв до рук шматок тротуарної плитки, за допомогою якої розбив вікно у магазині, через яке проник до його приміщення, звідки здійснив крадіжку товарів: чіпсів марки «Люкс», вагою 133 грам, у кількості 7-ми пачок; чіпсів марки «Lays», вагою 60 грам, у кількості 4-ох пачок; арахісу марки «Жар Хрусткий», вагою 80 грам, у кількості 4-ох пачок, вартість яких відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи від 13.05.2024 року №1669/24-21, становила 616грн.37коп., з якими з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ними на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив матеріального збитку потерпілій ФОП ОСОБА_9 на загальну суму 616грн.37коп. Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням в інше приміщення.

Частиною першою статті 2 КК України визначено, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» від 18.07.2024 № 3886-IX.

Вказаним Законом внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому положення частини третьої статті 3 КК України визначають, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно із частиною другою статті 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Як вже зазначалось, суд роз`яснив обвинуваченому положення статті 479-2 КПК України, його право не надавати згоду на закриття кримінального провадження з підстав, визначених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, наявність в нього права за судовий розгляд на загальних підставах, в ході якого сторона обвинувачення буде зобов`язана довести обґрунтованість обвинувачення, а обвинувачений буде мати всю сукупність прав, визначених Конституцією та КПК України. Судом роз`яснено обвинуваченому суть поняття «декриміналізація діяння», відмінність між закриттям з підстав декриміналізації та за відсутності події кримінального правопорушення, відмінність такого виду судового рішення від виправдувального вироку.

Обвинувачений надав суду добровільну згоду на закриття, зазначивши, що вказані положення йому зрозумілі.

Також при вирішенні клопотання, судом враховано правову позицію Об`єднаної палати Верховного Суду від 07.10.2024 року з вказаного питання. Так, Верховний Суд визначив, що частиною другою статті 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (НМДГ). Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становила від 0,5 до 2 НМДГ.

Як зазначив Верховний Суд, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 НМДГ.

Положеннями частини першої статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина шоста статті 3 КК України).

Згідно з пунктом 5 підрозділу І Перехідних положень Податкового кодексу України (далі ПК), у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК, з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 підрозділу І Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 01 січня 2024 року становив 3028грн.00коп. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2024 році для кримінально-правової кваліфікації становив 1514грн.00коп.

Отже, для вирішення питання щодо наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення або ж складу адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи перевищує вартість майна, що стало предметом посягання, 2 НМДГ, тобто 3028грн.00коп.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та вартість викраденого ним майна є меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, а саме 3028грн.00коп.

Диспозиція частини 1 статті 162 КК України передбачає настання кримінальної відповідальності за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.

Об`єктом цього кримінального правопорушення є право людини на недоторканність житла та іншого володіння. Його предметом може бути житло або інше володіння особи.

У контексті цієї норми закону житлом фізичної особи слід визнавати житловий будинок, квартиру, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Інше, крім житла, володіння особи - це земельні ділянки, гаражі, погреби, інші будівлі господарського, у тому числі виробничого призначення, відокремлені від житлових будівель, будь-які інші об`єкти, щодо яких фізична особа здійснює право володіння (наприклад, транспортний засіб).

Потерпілим від цього кримінального правопорушення може бути тільки фізична особа - громадянин України, особа без громадянства або іноземець.

Порушення встановленого законом порядку проникнення до приміщення, яке належить на праві власності юридичній особі, не утворює склад кримінального правопорушення, передбачений статтею 162 КК України. Такі дії за наявності для того підстав можуть розцінюватись як самоправство, перевищення влади чи службових повноважень або інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі встановленими обставинами даного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_9 , у якому, маючи умисел на заволодіння чужим майном, таємно викрав товари: чіпси марки «Люкс», вагою 133 грам, у кількості 7-ми пачок; чіпси марки «Lays», вагою 60 грам, у кількості 4-ох пачок; арахіс марки «Жар Хрусткий», вагою 80 грам, у кількості 4-ох пачок, які належить ФОП ОСОБА_9 , тобто викрав майно належне суб`єкту підприємницької діяльності, а тому такі дії обвинуваченого не можуть бути кваліфіковані за статтею 162 КК України.

З урахуванням наведеного, наявність згоди обвинуваченого в сукупності з наведеними нормами Конституції та КК України, висновками Об`єднаної палати Верховного Суду у наведеній вище постанові, є підставою для закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20).

Речові докази, тимчасово вилучені в рамках кримінального провадження, а саме зразки венозної крові підозрюваного, які перенесені на фрагмент бинта; слід одорологічного походження з поверхні металевих грат вікна; фрагмент бинта; фрагмент цегли червоного кольору (постанова слідчого СВ відділення поліції № 1 ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_10 від 10.07.2024 року), після набрання ухвалою законної сили, необхідно знищити.

Арешт на тимчасово вилучене майно під час досудового розслідування не накладався.

Цивільний позов потерпілою особою не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1135грн.92коп. згідно висновку експерта від 13.05.2024 року № 1669/24-21; у розмірі 3711грн.72коп. згідно висновку експерта від 26.07.2024 року № СЕ-19/102-24/13519-БД, необхідно компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі, суд керується вимогами ст.ст.124, 126 КПК України і постановою Верховного Суду від 07.10.2021 року, якою зроблено висновок щодо застосування норм права із зазначеного питання (справа №584/800/20).

Так, Верховний Суд зазначив, що закриття провадження у зв`язку з декриміналізацією статті кримінального закону, за якою обвинувачувалась особа, є реабілітуючою обставиною, а тому процесуальні витрати мають бути віднесені на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 371, 479-2 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 18 квітня 2024 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 18 квітня 2024 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази, тимчасово вилучені в рамках кримінального провадження, а саме зразки венозної крові підозрюваного, які перенесені на фрагмент бинта; слід одорологічного походження з поверхні металевих грат вікна; фрагмент бинта; фрагмент цегли червоного кольору (постанова слідчого СВ відділення поліції № 1 ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_10 від 10.07.2024 року), після набрання ухвалою законної сили - знищити.

Процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1135грн.92коп. згідно висновку експерта від 13.05.2024 року № 1669/24-21; у розмірі 3711грн.72коп. згідно висновку експерта від 26.07.2024 року № СЕ-19/102-24/13519-БД, компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Копію даної ухвали, після набрання нею законної сили, невідкладно направити до Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, для вирішення питання про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП, за вчинення діяння, кримінальне провадження щодо якого закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя