ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/20/25 Номер провадження 11-кп/814/1396/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 00000488 за апеляційною скаргою прокурора Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 на вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 березня 2025 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Опішня Зіньківського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.369 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_8 04.12.2024 приблизно о 13 годині, знаходячись по вул. Соборності, в районі будинку № 39, сел. Опішня, Полтавського району, Полтавської області, діючи з прямим умислом, в усній формі звертаючись до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , який відповідно до п.1 примітки до ст.364 КК України є службовою особою, яка обіймає постійно в органі державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій і призначений на вказану посаду 01.02.2021, неодноразово, висловив словесну пропозицію надати останньому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 20000 гривень, за вжиття заходів щодо не притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто запропонував надати неправомірну вигоду службовій особі.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосування закону, який не підлягає застосуванню, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд у вироку застосував закон, який не підлягає застосуванню. А саме, звільняючи особу на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції не врахував положення ч.1 ст. 75 КК України, відповідно до якого засуджений не може бути звільнений від відбування покарання за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією.

За приміткою ст. 45 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 369 КК України є корупційним кримінальним правопорушенням.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Захисник ОСОБА_11 у своїй заяві просив розглядати справу без його участі та участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

На підставі ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є: незастосування закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, за обставин, викладених у вироку, учасниками не оскаржуються.

Разом з цим доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, а саме за пропозицію надати службовій особі неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє та надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Частиною 1 статті 75 КК України передбачено - якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 369 КК України, відповідно до примітки до ст. 45 КК України, є корупційним кримінальним правопорушенням. Тому ч.1 ст. 75 КК України прямо передбачає заборону звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на вказане доводи прокурора про безпідставне звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є обґрунтованими.

При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, що стало підставою суду першої інстанції розглянути справу в порядку ст. 349 КПК України, наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що встановлено органом досудового розслідування, відсутність обставин, які обтяжують покарання, тому обвинуваченому може бути призначено більш м`яке покарання в межах санкції ч.1 ст. 369 КК України.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду підлягає зміні з визначенням ОСОБА_8 іншого покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 369 КК України.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4