Справа № 199/6307/25
ВИРОК

іменем України

13.06.2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000516 від 17.03.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Багаївського з/радгоспу Багаївського району Ростовської області рф, громадянина України, пенсіонера за віком, одруженого, утриманців не маючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 приблизно о 13:30 в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110307», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Калиновій з боку вулиці Галини Мазепи в напрямку вулиці Зразкової, на перехресті з вулицею Решетилівською, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміна, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме: вагітної ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перетинали проїзну частину зліва направо за напрямком його руху, заходів до зменшення швидкості та зупинки для надання дороги не вжив та продовжив рух, в результаті чого вчинив на них наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходам були спричинені тілесні ушкодження, а саме:

- малолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, які згідно висновку СМЕ № 1195е/205 є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому основи черепа (клиноподібної кістки справа та зліва з переходом на стінки основної пазухи) та явищами гемосинусу, розриву шкіри зовнішніх слухових проходів та перфорації барабанних перетинок справа та зліва, стан після вушної кровотечі, з розвитком в посттравматичному періоді невропатії лицьового нерву справа з помірно вираженим парезом мімічної мускулатури; закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці з задовільним стоянням уламків, закритих багатоуламкових переломів правої великогомілкової та малогомілкової кісток у верхній та середній третині зі зміщенням уламків, відшарування нормально розташованої плаценти при вагітності в терміні 32 тижні, що потребувало ургентного оперативного втручання - кесарів розтин, які згідно висновку СМЕ № 1203е/210 є тяжкими тілесними ушкодженнями, в результаті якого 17.03.2025 року о 16.00 народилась дитина - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

- новонародженій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, внутрішньошлуночкового крововиливу, втисненого перелому лівої тім`яної кістки, підапоневротичної гематоми в тім`яній області, гематом м`яких тканин лівої половини обличчя; численних гематом м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок. діагностували: вдавлення в лівій скровленій ділянці «перебуває в відділенні реанімації у тяжкому стані», які згідно висновку СМЕ №1202е/219 отримані від механічної дії тупого твердого предмету або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, внутрішньоутробно, незадовго до народження в стаціонарі та є тяжкими тілесними ушкодженнями.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , порушив вимоги 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 18.1 - Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Вказані порушення вимоги 18.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, за ч.2 ст.286 КК України.

При цьому, у кримінальному провадженні 13 червня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 зі згоди потерпілої ОСОБА_6 , законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , з обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_10 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, сторони підтвердили, що розуміють і усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, в тому числі і умисного, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги чинного кримінального та кримінально-процесуального законодавства, просила вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

Законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_5 підтвердив суду надання згоди прокурору на укладення угоди з обвинуваченим про визнання винуватості, з умовами якої він ознайомлений та підтримує її затвердження.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання, з видом та мірою якого він згоден.

Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає вимогам закону та інтересам його підзахисного.

Суд заслухав учасників кримінального провадження та переконався, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, потерпілою та законним представником малолітніх потерпілих надано згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 469 КПК України. Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Враховуючи вказані обставини, позиції потерпілих, відомостей про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є внутрішньо-переміщеною особою, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, утриманців не має, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд вбачає наявність достатніх підстав для призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 17.03.2025 року, а ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19.03.2025 року відносно нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 60 560 грн. Після чого, 25.03.2025 року ОСОБА_4 був звільнений з-під варти під заставу.

Таким чином, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення з 17.03.2025 року до 25.03.2025 року включно підлягає зарахуванню день за день в строк покарання обвинуваченому.

Згідно з ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України, скасуваши арешт майна відповідно до ст. 174 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 475, ч.15 ст. 615 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 червня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 зі згоди потерпілої та законного представника малолітніх потерпілих з обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 зарахувати попереднє ув`язнення день за день з 17.03.2025 року до 25.03.2025 року включно.

Заставу в розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_4 , скасувавши арешт вказаного майна, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19.03.2025 року (справа 202/2637/25).

Стягнути з ОСОБА_4 на корить держави витрати на залучення експерта для проведення:

- комплексної судово-автотехнічної та судово-фототехнічної експертизи № КСЕ-19/104-25/11303-ІТ від 26.03.2025, в розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок;

- експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104- 25/11230-ІТ від 25.03.2025, в розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1