ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1860/25 Справа № 182/7326/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 24 червня 2025 року включно.

Визначений раніше розмір застави для ОСОБА_7 у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.00 коп. - залишено без змін.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків переховування, вчинення іншого злочину чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, які на теперішній час не зменшились.

Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги:

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник ОСОБА_6 яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та оскаржила в апеляційному порядку. В апеляційній просить ухвалу суду скасувати обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Звертає увагу, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою ризики зазначені прокурором мають характер припущень та жодним чином не доведено наявність заявлених ризиків, передбаченого ст. 177 КПК України .

Зазначає, що обвинувачений проживає разом із сестрою у с. Дмитрівка, має стійкі соціальні зв`язки та наявність осіб, які можуть забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Наголошує, що жодних скарг та повідомлень про погрози обвинуваченого, від потерпілих та свідків не надходило, тому не доведений ризик впливу на них.

Вказує, що наявність інших кримінальних проваджень у суді щодо ОСОБА_7 не може прийматись до уваги, оскільки по вказаним провадженням не постановлені обвинувальні вироки.

Звертає увагу, що частина діянь, що підпадають під декриміналізацію не має прийматись до уваги під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

В рамках розгляду даної апеляційної скарги учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про проведення апеляційного розгляду за їх участі до суду не надійшло, а отже колегія суддів вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності сторін кримінального провадження.

Мотиви суду

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами пунктів 3 та 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити,скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

24.11.2023 ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

25.11.2023 року слідчим суддею Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 січня 2024 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 грн., який в подальшому було продовжено.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 червня 2025 року без визначення розміру застави. Визначений раніше розмір застави для ОСОБА_7 у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.00 коп. - залишено без змін.

Продовжуючи строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції із наданих сторонами кримінального провадження документів, врахував наведені в клопотанні прокурора обставини, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, та наявність обґрунтованої підозри обвинуваченого ОСОБА_7 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, яке є тяжкими злочинами.

Також, судом враховано стан здоров`я обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зав`язків та відсутність постійного місця мешкання чи реєстрації, його репутацію та наявність інших кримінальних проваджень в суді, тяжкість можливого покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, стадію судового розгляду та наявність недопитаних свідків та потерпілих, репутацію обвинуваченого, відсутність місця працевлаштування,відсутність працевлаштування обвинуваченого та/або підтвердження намірів працевлаштуватись. Враховано судом, що власник житла за яким обвинувачений просить обрати домашній арешт до суду з відповідною заявою не звертався, що унеможливлює з`ясування думки власника житла та інших осіб які можливо проживають у вказаному будинку.

На думку суду, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, продовжити злочинну діяльність. Враховуючи викладене, суд вважав, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що продовжують існувати вказані прокурором ризики, а ОСОБА_7 зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення, тому підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачав. Також, враховуючи всі обставини справи, суд не вбачав підстав, для зміни розміру застави.

Отже, суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому прийшов до обґрунтованого висновку щодо неможливості на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Крім того, в даному кримінальному провадженні свідки та потерпілі ще не допитані.

Разом з тим, наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 сестри, з кою він має намір проживати разом, в разі зміни йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ніяким чином не свідчить про відсутність заявлених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не стало підставами, які зупинили обвинуваченого від ймовірних протиправних дій, в яких він обвинувачується, а тому і не будуть стримуючими засобами і наразі.

За вказаних обставин, на думку колегії суддів, ризик впливу на свідків та потерпілих продовжує існувати, враховуючи схильність ОСОБА_7 , до вчинення протиправних діянь, тому ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є підтверджений, а загроза від ймовірного покарання за тяжкий злочин вказує на наявність ризику переховуватись від суду.

Колегія суддів вважає, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, той факт, що він раніше судимий за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став та йому знов інкриміновано кримінальне правопорушення проти власності, отже у останнього відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Також колегією суддів враховано, що введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, крім того зазначена ситуація в країні може бути використана обвинуваченими для нелегально перетинання кордону.

Твердження, що обвинувачений не вчиняв спроб перешкоджати кримінальному провадженню та впливати на потерпілих та свідків, підтверджують дієвість обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи захисника про необґрунтованість заявлених ризиків є необґрунтованими.

Доводи захисника, що судом безпідставно враховано при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 інкриміновані йому діяння, які підпадають під декриміналізацію, колегія суддів вважає не обґрунтованими у зв`язку з чим зазначає наступне.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 21.11.2024 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та кримінальне провадження №0001008 від 23.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами від 31.10.2023, 23.11.2023 закрито, згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, в іншій частині розгляд кримінального провадження продовжено.

Разом з тим, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, за ч. 4 ст. 185 КК України, за виключенням епізодів від 31.10.2023 року та 23.11.2023 року, перебуває на розгляді в суді першої інстанції.

Крім того, в Нікопольському міськрайонному суді перебувають інші обвинувальні акти стосовно ОСОБА_7 .

При цьому, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_7 під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 та обсягу обвинувачення, з урахуванням закриття провадження за епізодами від 31.10.2023 року та 23.11.2023 року, наявність інших кримінальних проваджень за його обвинуваченням, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти. Так, колегія суддів виходить з того, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та його застосування недостатнє для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у цьому кримінальному провадженні; неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що відсутні докази щодо звернення осіб, які поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків; запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також не може бути застосований у відношенні останнього, зважаючи на воєнний стан.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 із залишенням без змін визначеного раніше розміру застави для ОСОБА_7 у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року, якою обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24 червня 2025 року включно з застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.00 коп. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: