Справа № 201/8449/25
Провадження № 1-кп/201/1092/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд м. Дніпра у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000867 від 20.06.2025 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе Таджикистан, громадянина України, який має незакінчену вищу освіту, не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, яка має вищу освіту, не заміжня, на утриманні перебуває син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та особа похилого віку за договором довічного утримання від 17.02.2024 року ОСОБА_6 , до затримання працювала працівником з комплексного обслуговування будинку у ФОП ОСОБА_7 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_9

обвинувачена ОСОБА_4

захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11

потерпіла ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на 60 днів, посилаючись на тяжкість обвинувачення і наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_12 клопотання прокурора підтримала, зауважила на своєму побоюванні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які, у випадку перебування їх на волі, можуть здійснити активні дії щодо неї, пов`язані із незаконним впливом з метою надання змінених показів у суді.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на недоведеність ризиків та на намір сприяти суду у розгляді справи, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_9 підтримав думку свого підзахисного.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку своїх захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які наголосили на необґрунтованості пред`явленого обвинувачення та на недоведеності ризиків, зауважили на тому, що ОСОБА_4 раніше не судима, має вищу освіту, на її утриманні перебуває малолітня дитина, та особа похилого віку за договором довічного утримання, до затримання працювала працівником з комплексного обслуговування будинку, має реєстрацію і постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується. Просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або, у випадку, якщо суд дійде до переконання про задоволення клопотання прокурора, просили зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вирішуючи подані прокурором клопотання суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно зі ст. ст. 7, 8, 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд дійшов до такого.

09.06.2025 слідчим суддею Соборного районного суду міста Дніпра до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400,00 грн. У разі внесення застави та звільнення її з-під варти на неї покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри і наявність ризиків, передбачених п. п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Визначено розмір застави, який є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_4 підозрюється, а також достатнім для забезпечення виконання покладених на неї обов`язків, й таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

14.07.2025 колегією суддів Дніпровського апеляційного суду вищевказана ухвала слідчого судді залишена без змін, а апеляційна скарга захисника залишена без задоволення.

На теперішній час вказані ризики не відпали і, на переконання суду, на даному етапі, з урахуванням стадії кримінального провадження, вони є доведеними і продовжують існувати.

Так, про наявність існування ризику, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) свідчить тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину, остання може переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Крім того, як додаткова обставина в підтвердження ризику переховування, суд враховує введення в Україні військового стану через агресію РФ проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний контроль за процесуальною поведінкою ОСОБА_4 , оскільки остання, маючи закордонний паспорт, може виїхати за межі України.

Про наявність існування ризику, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК), свідчить те, що ОСОБА_4 , будучи знайома зі свідками та потерпілою, може шляхом вмовлянь, погроз чинити вплив на них, щоб останні змінили свої показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності. Тим більш, що потерпіла ОСОБА_12 висловила думку про свої побоювання щодо такого.

При цьому суд звертає увагу, що ризики не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

При цьому застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої суд на даному етапі не встановив.

Підстав вважати визначений розмір застави завідомо непомірним або навпаки, занадто малим для ОСОБА_4 , суд не вбачає, виходячи й з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Заслуговують на увагу посилання захисників про те, що ОСОБА_4 раніше не судима, має вищу освіту, на її утриманні перебуває малолітня дитина, та особа похилого віку за договором довічного утримання, до затримання працювала працівником з комплексного обслуговування будинку, має реєстрацію і постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, однак вказані обставини не можуть слугувати достатньою підставою для зміни їй запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки вони існували і на момент вчинення інкримінованого їй злочину, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти його вчиненню, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є неприйнятними.

Таким чином клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 слід задовольнити.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_3 , суд дійшов до такого.

18.06.2025 слідчим суддею Соборного районного суду міста Дніпра до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400,00 грн. У разі внесення застави та звільнення її з-під варти на нього покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри і наявність ризиків, передбачених п. п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Визначено розмір застави, який є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_3 підозрюється, а також достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, й таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

02.07.2025 колегією суддів Дніпровського апеляційного суду вищевказана ухвала слідчого судді залишена без змін, а апеляційна скарга захисника залишена без задоволення.

На теперішній час вказані ризики не відпали і, на переконання суду, на даному етапі, з урахуванням стадії кримінального провадження, вони є доведеними і продовжують існувати.

Так, про наявність існування ризику, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) свідчить тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання її винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Крім того, як додаткова обставина в підтвердження ризику переховування, суд враховує введення в Україні військового стану через агресію РФ проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний контроль за процесуальною поведінкою ОСОБА_3 , оскільки останній, маючи закордонний паспорт, може виїхати за межі України.

Слід зазначити, що ОСОБА_3 обвинувачується у використанні завідомо підроблених документів, в тому числі паспорту громадянина України та РНОКПП, враховуючи це, маючи зв`язки у сфері підробки документів, останній може використати ці зв`язки для перетину кордону України по підробленим документам.

Також, існує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, враховуючи те, що потерпіла та свідки у кримінальному провадженні вже зустрічались з ОСОБА_3 , останньому відомі їх адреси проживання, місць роботи та контактні номери телефонів, тому з метою зміни ними своїх показань, ОСОБА_3 може незаконно впливати на них, в тому числі шляхом залякування, або погроз. Тим більш, що потерпіла ОСОБА_12 висловила думку про свої побоювання щодо такого.

При цьому суд звертає увагу, що ризики не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

При цьому застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Підстав вважати визначений розмір застави завідомо непомірним або навпаки, занадто малим для ОСОБА_3 , суд не вбачає, виходячи й з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Таким чином клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 слід задовольнити.

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням, відповідно до ухвали слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 18.06.2025, застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400,00 грн, ізпокладанням певних обов`язків у разі внесення вказаної застави, - продовжити на 60 днів, тобто до 20 вересня 2025 року включно.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням, відповідно до ухвали слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 09.06.2025, застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400,00 грн, ізпокладанням певних обов`язків у разі внесення вказаної застави, - продовжити на 60 днів, тобто до 20 вересня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1