Провадження № 1-кс/947/6400/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000146 від 01.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000146 від 01.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речового доказу, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення експертних досліджень, накласти арешт на майно, що вилучено 01.05.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду клопотання сповіщались належним чином, про причини неявки не повідомили.

У зв`язку з неявкою учасників процесу, та зважаючи на стислі строки розгляду клопотання, керуючись вимогами ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання за відсутності наведених осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 від 01.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

За даними досудового розслідування та показів ОСОБА_5 , 29.01.2025 невстановлена особа, шахрайським шляхом, використовуючи мобільний телефон ( НОМЕР_1 ), представившись співробітником Одеської ОДА, запропонував останьому здійснити благодійний внесок двома платежами по 62755 грн. на загальну суму 163000 тис.грн. на розрахунковий рахунок ( НОМЕР_2 ) в банку АТ «Таском банк», завдавши тим самим збитку ОСОБА_5 на вказану суму.

Під час досудового розслідування у порядку ст. 40 КПК України надано доручення співробітникам Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України. В ході виконання доручення встановлено обставини та осіб, ймовірно причетних до вчинення шахрайських дій під приводом допомоги військовослужбовцям ЗСУ, зокрема з використанням фейкового акаунта в месенджері «Телеграм» від імені голови Одеської військової адміністрації з метою заволодіння грошовими коштами потерпілих. На підставі отриманих даних встановлено алгоритм дій злочинного угрупування, що передбачав створення імітації благодійного фонду для допомоги військовослужбовцям.

01.05.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено. та вилучено мобільний телефон марки Samsung марки Galaxy J7 серійний номер НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із сім карткою Водафон НОМЕР_5 .

Вказані речі постановою слідчого визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що вилучені мобільний телефон може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, (дзвінки, листування, фото, номери телефонів осіб пов`язаних з вчиненням дій щодо вчинення шахрайських дій) в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Слідчий суддя не виключає факту того, що вказаний телефон використовувався при спілкуванні з особами, які перевіряються на причетність щодо вчинення злочинів у даному провадженні, зокрема через нього відбувався обмін повідомленнями за допомогою месенджерів, вони можуть містити електронні файли та електронне листування, що стосується обставин вчинення злочину, відтак, дослідження їх вмісту потрібно здійснювати із залученням спеціаліста, експерта, в умовах лабораторії, зокрема з метою відновлення видалених файлів.

Більш того, слідчий суддя не може виключати, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилученого телефону, а обов`язковою умовою їх проведення є безпосереднє надання для дослідження електронного пристрою, що додатково підтверджує наявність підстав для арешту майна.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вилучені мобільні телефони, жорсткий диск та грошові кошти у надасть змогу органу досудового розслідування належним чином дослідити їх, провести необхідні експертні дослідження з метою підтвердження або спростування причетності до вчинення кримінальних правопорушень конкретних осіб, зокрема ОСОБА_6 .

За таких обставин, підставою для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є достатність підстав вважати, що вилучене майно може містити у собі інформацію щодо вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження, а тому воно необхідне органу досудового розслідування для його детального дослідження та встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

В свою чергу метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів.

Що стосується завдання арешту майна, то слідчий суддя враховує, що у сторони обвинувачення наявна процесуальна необхідність у забезпеченні дослідження інформації, яка міститься у вилученій виписці, а відтак, в цілях запобігання знищення такої інформації, необхідним є накладення арешту на неї.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу власника майна на те, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, він в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого останній зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000146 від 01.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт, із забороно користування, володіння, розпорядження на майно, що вилучено 01.05.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки Samsung марки Galaxy J7 серійний номер НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із сім карткою Водафон НОМЕР_5 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1