Провадження № 1-кс/161/5456/25
У Х В А Л А

П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 10 вересня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 , а також володільця майна ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна (перелік якого вказаний в клопотанні), вилученого в ході проведення огляду місця події.

Слідчим управлінням ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002348, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03 вересня 2025 року близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про наявність постанов суду, які набрали законної сили, та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, перебуваючи поблизу будинку № 5 по вулиці Парковій у місті Луцьк, продовжив керувати транспортним засобом марки "Ніссан Ліф" з д.н.з. НОМЕР_1 , чим умисно не виконав рішення суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами.

З метою виявлення та вилучення знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також з метою припинення протиправних дій ОСОБА_6 в частині подальшого невиконання рішення суду, що виразилось в повторному керуванні транспортним засобом, за участю останнього 03 вересня 2025 року поблизу будинку № 5 по вулиці Парковій у місті Луцьк було проведено огляд місця події, в ході якого вилучено транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Leaf» з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 04.09.2025 року, вказаний вище автомобіль, відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та поміщено на спеціальний майданчик ЦЗ ГУНП у Волинській області за адресою: селище Торчин Луцького району Волинської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0140).

Оскільки вказаний транспортний засіб, на думку слідчого та прокурора, мають важливе значення у кримінальному провадженні, з метою його дослідження органом досудового розслідування та в зв`язку з тим, що він відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 в судовому засідання щодо накладення арешту на автомобіль заперечив, суду пояснив, що дійсно є власником даного автомобіля, передав його своєму товаришу ОСОБА_6 , не знаючи, що той позбавлений судом права водіння. Попросив не арештовувати автомобіль, яким також має право керування його мати і потрібен для забезпечення побутових потреб.

Володілець майна ОСОБА_6 підтвердив показання ОСОБА_5 , якому належить транспортний засіб, а також пояснив, що визнає свою вину і шкодує про вчинене, просив відмовити в накладенні арешту.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачається, що вказаний автомобіль був вилучений під час проведеного огляду місця події 03.09.2025 поблизу будинку № 5 по вул.Парковій у місті Луцьку, клопотання подано до суду 04.09.2025, що стверджується печаткою на поштовому конверті, а тому суд вважає, що строки його подачі слідчим, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, дотримано.

Встановлено, що постановою слідчого від 04.09.2025 вказаний у клопотанні автомобіль визнаний речовим доказом.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, серед іншого, є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, крім того, транспортний засіб, є речовим доказом, щодо якого є достатні підстави вважати, що він зберіг на собі сліди злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у п. 1, 3 ч. 2 ст.167 КПК України, тому клопотання слідчого про накладення арешту на майно слід задовольнити частково, без позбавлення права користування даним транспортним засобом. У даному кримінальному провадженні будь-якій особі про підозру не повідомлено і таке обтяження добросовісного власника транспортного засобу, як позбавлення права користування, було б занадто суворим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 170-173, 370-372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучено в ході огляду місця події поблизу будинку №5 по вулиці Парковій у місті Луцьку, а саме на: транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Leaf» з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 та яким на момент події кримінального правопорушення керував ОСОБА_6 , позбавивши власника права на відчуження та розпорядження даним транспортним засобом.

У задоволенні клопотання в частині позбавлення власника права на користування транспортним засобом марки «Nissan» моделі «Leaf» з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1