ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0010320 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ступичне Катеринопільського району Черкаської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України

в с т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника другого відділення розвідки прикордонної розвідувальної застави НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 01.10.2024, близько 09 год. 25 хв., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації третього відділу прикордонної служби (тип С) першого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 ), діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати усний наказ щодо висунення на позицію відділення «432», яка знаходиться в районі с. Тихе Чугуївського району Харківської області для організації несення служби, а саме ведення оборонного бою, нанесення вогневого ураження противника в районі оборони НОМЕР_2 загону спеціального призначення та виконання інших завдань за призначенням, який відданий на виконання бойового наказу командира 4 загону спеціального призначення НОМЕР_3 окремої єгерської бригади №57 (гриф) від 17.09.2024, доведений до нього в усному порядку уповноваженою особою - першим заступником начальника 1 відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України майором ОСОБА_6 , у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству, чим підірвав боєготовність та боєздатність першого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України, а саме, непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

10.04.2025 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та ОСОБА_3 ,за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника вчинена в умовах воєнного стану, щиро розкаявся у вчиненні злочину та зобов`язався активно сприяти розгляду кримінального провадження судом.

Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст.69 КК України та положень ст.62 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

В судовому засіданні суд роз`яснив сторонам положення закону щодо судового провадження на підставі угоди, у томі числі, вимоги ст.ст.473, 474, 394, 424 КПК України.

Сторони у судовому засіданні підтвердили, що їм зрозумілі порядок судового провадження на підставі угоди та наслідки затвердження угоди.

Прокурор у судовому засіданні підтвердив виконання обвинуваченим вищевказаних обов`язків за угодою та просив її затвердити.

Захисник та обвинувачений також просили затвердити вищевказану угоду.

Також сторони пояснили суду, що обвинувачений готовий далі проходити військову службу для захисту країни.

В судовому засіданні обвинувачений не оспорював викладені у обвинувальному акті обставини, погодився на призначення вищевказаного узгодженого в угоді покарання, підтвердив визнання вини та, що йому зрозумілі особливості розгляду справи на підставі угоди, в також наслідки її затвердження судом та наслідки її невиконання, особливості оскарження вироку суду на підставі угоди у суді апеляційної та касаційної інстанції.

Отже, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом з`ясовано наступні обставини: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною. Будь-яких підстав вважати, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства, а укладення угоди не було добровільним, або обвинувачений не визнав себе винним, у суду немає.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є громадянином України, проходить військову службу, у військовому званні «солдат», в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем служби характеризується позитивно.

Обставинами, які згідно з ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Положеннями ст.69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, (за винятком випадків, які перелічені у ч.1 цієї статті) призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Отже, з урахуванням вищевказаних обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи виконання ним умов угоди у повному обсязі, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений зробив для себе належні висновки.

Таким чином, у даному випадку наявні підстави для застосування приписів ст.69 КК України та призначення обвинуваченому покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.402 КК України.

Крім того, враховуючи вищевказані обставини, у тому числі, обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає можливим на підставі ст.62 КК України замінити позбавлення волі на триманням у дисциплінарному батальйоні.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Оскільки умови угоди від 10.04.2025 про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає вимогам ст.58, 69 КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, суд дійшов до висновку про можливість затвердження вищевказаної угоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду від 10.04.2025 по кримінальному провадженню №0010320 про визнання винуватості, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити призначене ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраний - тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з 03 жовтня 2024 року, тобто з моменту застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2024 року, зарахувавши в строк покарання попереднє ув`язнення день за день або за правилами, передбаченими в частині першій ст.72 КК України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення (ст.476 КПК України).

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а саме: - обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно зі ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1