Справа № 453/381/25
№ провадження 1-кп/453/142/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року

Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

за участі прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 0000015 від 15 січня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживачючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючого елестрогазозварювальником у КП «Сколетеплоенерго», розлученого, раніше не судимого, не депутата, не адвоката, не нотаріуса, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, в період з 18 лютого 2024 року по 13 грудня 2024 року, перебуваючи за місцем спільного проживання із своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 систематично вчиняв відносно неї психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік та призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої ОСОБА_5 зокрема, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 протягом року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , зокрема, Сколівським районним судом Львівської області за ст. 173-2 КУпАП 10 квітня 2024 року у справі № 453/280/24, 16 квітня 2024 року у справі № 453/374/24 та 17 грудня 2024 року у справі № 453/2086/24. Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, повторно вчинив психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої. Так, ОСОБА_4 , 12 січня 2025 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, знаходячись у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 разом із колишньою дружиною ОСОБА_5 , вчинив відносно останньої, психологічне насильство, а саме кричав, ображав її нецензурними словами, чим вчинив на неї психологічний тиск. Вказаними насильницькими діями ОСОБА_4 тривалий час систематично заподіював своїй колишній дружині ОСОБА_5 психологічні страждання, що виражались у словесних образах, погрозах їй фізичною розправою та приниженні її честі та гідності, що неодноразово викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, а також завдало шкоди її психічному здоров`ю.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив домашнє насильство, що полягає в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства стосовно колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань потерпілої, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши викладені в обвинуваченні обставини. У вчиненому щиро розкаюється, за вчинене відчуває сором, обіцяє в майбутньому вказаних дій не повторювати.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 в заяві від 28 березня 2025 року зазначила що з обвинуваченим примирилась, претензій до останнього не має. Щодо міри покарання поклалась на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого порядку дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, оскільки він умисно систематично вчиняв психологічне насильство стосовно колишнього подружжя (дружини), що призвело до психологічних страждань потерпілої,.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви правопорушення), дані про особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому правопорушенні, щиро кається, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, працює, раніше не судимий та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також бере до уваги те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При призначенні покарання, суд враховує практику Верховного Суду, (постанова № 634/609/15-к від 01 лютого 2018 року) щодо судової дискреції, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Відповідно до п. 1 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернено увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ст. 126-1 КК України, суд на підставі ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його характер та наслідки, особу обвинуваченого, а також думку потерпілої, яка з обвинуваченим примирилась, претензій до останнього не має, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

У зв`язку із зазначеним, суд вважає за доцільне під час вирішення питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання обмежитись межами санкції статті 126-1 КК України у виді громадських робіт, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Одночасно суд вважає за можливе та доцільне застосувати кілька обмежувальних заходів, відповідно до яких покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені у ст. 91-1 цього Кодексу, у вигляді заборони на строк два місяці наближатися на відстань, меншу 300 м, до місця проживання потерпілої ОСОБА_5 та систематичного перебування її у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням, чи з інших причини та заборони листування, телефонних переговорів з ОСОБА_5 , як особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.

Цивільний позов не заявлений.

Судових витрат на залучення експертів та речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

На підставі пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілої ОСОБА_5 застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , декілька обмежувальних заходів, відповідно до яких покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 2 (два) місяці обов`язки у вигляді заборони наближатися на відстань, меншу 300 м, до місця, де ОСОБА_5 як особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин та заборони листування, телефонних переговорів з ОСОБА_5 , як особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1