Справа № 296/5899/25
УХВАЛА

Іменем України

09 червня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження

ВСТАНОВИВ:

30.05.2025 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира зі скаргою на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.

У скарзі ОСОБА_3 вказує, що оскаржувана постанова є незаконною та винесена передчасно, оскільки не було проведено жодних слідчих дій для прийняття відповідного рішення, вказує на формальне відношення до проведення досудового розслідування, оскільки не допитана жодна особа, навіть ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд скарги за його відсутності. Вимоги підтримує та просить задовольнити.

Дізнавач ОСОБА_6 в судові засідання призначені на 02.06.2025 та 09.06.2025 не з`явилась, причини неявки не повідомила, заяв чи клопотань подано не було.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_7 від 12.09.2024 зобов`язано уповноважених осіб Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного у заяві ОСОБА_4 від 04.09.2024 та розпочати досудове розслідування.

На підставі вказаної ухвали розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0001327.

Постановою дізнавача СД Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 від 28.04.2025 закрито кримінальне провадження № 0001327 від 01.10.2024 за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до норм ст.303 КПК України законодавець передбачив виключний перелік рішень та дій слідчого і прокурора, які можуть бути оскарженні на стадії досудового розслідування в тому числі і рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скаржник ОСОБА_4 є заявником у вищевказаному кримінальному провадженні, тобто належним носієм права на оскарження постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчий суддя, визнає, що строк на звернення до суду зі скаргою на цю постанову таким, що не пропущений, оскільки вказану постанову скаржник отримав 22.05.2025 зі скаргою звернувся 30.05.2025.

З оскаржуваної постанови вбачається, що в ході проведення досудового розслідування дізнавачем встановлено, що за час проведення досудового розслідування не виявлено достатніх доказів для підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення. Також зазначено про відсутність об`єктивних даних, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення.

Однак, з постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів дізнавачем було зроблено такий висновок і які слідчі дії проведено для встановлення вказаних обставин.

Матеріали кримінального провадження не містять допиту заявника ОСОБА_4 . Також, у постанові про закриття кримінального провадження не вказано про проведення слідчих та розшукових дій з метою встановлення особи, яка здійснила опублікування інформації, яка заявником була сприйнята як погроза.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів , а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема , в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу ( ст.. 110 КПК України).

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Згідно ст.284 КПК України передбачено підстави до закриття кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Постанова про закриття провадження у кримінальній справі повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Законність закриття провадження та відповідного рішення (постанови) буде зумовлюватися тим, що воно:

-винесене компетентним органом чи особою своєчасно,

-йому передувало проведення здійснених відповідно до закону процесуальних дій, які призвели до встановлення обставин, за наявності яких може бути винесено це рішення;

-правильно застосовано кримінальний закон України

-рішення має своїм вираженням установлену законом процесуальну форму й містить необхідні реквізити.

Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Як вбачається з вищезазначеної постанови про закриття кримінального провадження дізнавач послався, що під час проведення досудового розслідування встановлено відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, однак не обгрунтував на підставі яких зібраних в ході досудового розслідування доказах були зроблені такі висновки, а також, необгрунтовано про відсутність необхідності проведення інших слідчих дій .

Таким чином, висновки дізнавача слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтуються на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, а постанова про закриття кримінального провадження винесено передчасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що після розгляду скарги, слідчим суддею можуть бути прийняті ухвали про, зокрема: скасування рішення слідчого чи прокурора.

Виходячи з наведеного, подана скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасуванню.

Згідно із ч. 3ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовільнити.

Скасувати постанову дізнавача СД Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 від 28.04.2025 закрито кримінальне провадження № 0001327.

Ухвала в порядку ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1