УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000402 від 30.11.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.2 ст.28. ч.1 ст.111-2 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст. 111-2 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.255, ч.3 ст.110-2, ч.2 ст.111, ч.1 ст.111-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000402 від 30.11.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.2 ст.28. ч.1 ст.111-2 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст. 111-2 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.255, ч.3 ст.110-2, ч.2 ст.111, ч.1 ст.111-2 КК України.

У клопотанні поставлене питання про накладення арешту на майно, вилучене 11.06.2025 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2025 (справа №760/13584/25, провадження № 1-кс/760/7127/25), за адресовю місця проживання ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IME12: НОМЕР_2 з сім-картою всередині мобільного оператора Київстар НОМЕР_3 ;

- ноутбук марки НР сірого кольору s/n:SCC1287YMY, із зарядним пристроєм до нього;

- мобільний телефон «Samsung S25 Ultra» IMEI1: НОМЕР_4 , IME12: НОМЕР_5 з сім-картою всередині мобільного оператора Lifecel НОМЕР_6 .

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено :

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні поставлене питання про накладення арешту на майно, вилучене 11.06.2025 в ході проведення обшуку за адресовю місця проживання ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IME12: НОМЕР_2 з сім-картою всередині мобільного оператора Київстар НОМЕР_3 ;

- ноутбук марки НР сірого кольору s/n:SCC1287YMY, із зарядним пристроєм до нього;

- мобільний телефон «Samsung S25 Ultra» IMEI1: НОМЕР_4 , IME12: НОМЕР_5 з сім-картою всередині мобільного оператора Lifecel НОМЕР_6 .

Так, у клопотанні, в обґрунтування необхідності накладення арешту на майно прокурор посилається, що вилучені предмети, які належать містять ознаки речових доказів, тобто наявні підстави передбачені ч.3 ст.170 КПК України для накладення арешту, оскільки вказані предмети зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Постановою про визнання речовим доказом, слідчим у кримінальному провадженні вищезазначені речі визнано речовими доказами.

Разом з тим, ні в клопотанні слідчого, ні в постанові про визнання речовим доказом, не обґрунтовано, які саме ознаки речових доказів містить вказане майно та для доведення яких саме обставин вони будуть використані в даному кримінальному провадженні як речові докази, що позбавляє можливості слідчого суддю перевірити відповідність зазначеного в клопотанні майна критеріям ст. 98 КПК України, а іншої мети клопотання слідчого не містить. Постанова про визнання майна речовим доказом є суто формальною, і в ній не зазначено, яке саме доказове значення для кримінального провадження воно має. Також слідчий суддя зазначає, що долучений протокол огляду від 11.06.2025 зводиться до перерахування майна, на яке просить прокурор накласти арешт.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його особі, яка його подала на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000402 від 30.11.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.2 ст.28. ч.1 ст.111-2 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст. 111-2 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.255, ч.3 ст.110-2, ч.2 ст.111, ч.1 ст.111-2 КК України, повернути особі, яка його подала та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1