Справа № 752/7678/25
Провадження №: 1-кп/752/1803/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

провівши в приміщенні суду у місті Києві відкрите судове засідання з розгляду кримінального провадження № 0000352, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тавісуплеба Сухумського району Республіки Абхазія, грузин, громадянин Грузії, освіта загальна середня, має на утриманні малолітню дитину, офіційно непрацевлаштований, без постійного місця проживання в Україні, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий за

- за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 15.07.2010 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік (відбуто реально);

- за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 06.12.2011 за ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років (13.06.2014 звільнений від відбування покарання за ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 02.06.2014 на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію");

- за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 25.09.2017 за ч. 1 ст. 121 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.07.2020 за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років (відбуто реально);

- за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 05.09.2024 за ст. 390-1 КК України з призначенням покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки і покладенням відповідних обов`язків;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.01.2025 близько 20:30 за адресою: АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_6 , перебуваючи у компанії своїх друзів, зустрівся зі знайомим йому громадянином ОСОБА_4 та зав`язав з ним бесіду.

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, що тривав близько 20-и хвилин, під час якого в обох осіб виникли обопільні неприязні відносини одне до одного та, зокрема, у ОСОБА_4 виник раптовий умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, усвідомлюючи свої дії та передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , тримаючи лівій руці дерев`яну палку, у правій руці розкладний ніж сірого кольору з маркуванням на лезі "Active", став навпроти ОСОБА_6 на відстані приблизно 1 м, замахнувся правою рукою та наніс один удар металевим руків`ям ножа в розкладеному стані в скроневу ділянку голови ОСОБА_6 зліва, від чого останній по шатнувся.

На цьому конфлікт себе вичерпав та всі розійшлися.

Проте, злочинними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми у виді різаної рани в скроневій ділянці зліва, перелому скроневої кістки зліва, субарахноїдалього крововиливу зліва, субдуральних нашарувань в лобнево-скроневій ділянці зліва, пневмоцефалії.

Своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін,суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілого, обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів, інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав показання та відповіді на запитання, за змістом яких ОСОБА_4 йому наглядно знайомий, бачив його на районі. Ситуація виникла з того, що ОСОБА_4 знає ОСОБА_8 образив його ( ОСОБА_6 ) сестру. Він ( ОСОБА_6 ) написав ОСОБА_9 повідомлення про те, що, так робити не можна, у відповідь ОСОБА_9 нецензурно висловився. Зі своїм братом та другом ОСОБА_10 викликати ОСОБА_9 поговорити. ОСОБА_9 скинув номер ОСОБА_4 . Поговорив з ОСОБА_4 по телефону, вирішили зустрітися, обговорити ці питання. Зустрілися, говорили на підвищених тонах. Він ( ОСОБА_6 ) розлютився. Бачив, що ОСОБА_4 сховав позаду себе ніж, здалося що ОСОБА_4 готовий вдарити ножем, бо у нього накипіла агресія. У зв`язку з цим він ( ОСОБА_6 ) вдарив його перший, а ОСОБА_4 вдарив його у відповідь. Друзі ОСОБА_4 не били. Всі пішли додому. Вдома зрозумів, що отримав він ОСОБА_4 удар ножем, стало зле, став погіршуватися зір, викликали поліцію.

При визначенні міри покарання обвинуваченому потерпілий сказав, що не має бажання ламати йому життя та просив суворо не карати свого кривдника.

У ході допиту обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , небезпечного для життя в момент заподіяння, підтвердив, вину визнав повністю, надав показання, за змістом яких вони з потерпілим ОСОБА_6 наглядно знайомі, грали у футбол разом, негативу до нього не відчував. ОСОБА_6 покликав його 17.01.2025 для з`ясування стосунків. В руках тримав палиці, бо між школами № 220 і № 261 ходять бродячі собаки та мали місце напади бродячих собак на людей. Для зустрічі з ОСОБА_6 прийшов туди, куди потерпілий його позвав. Їх було четверо. Під час з`ясування стосунків, в ході розмови ОСОБА_6 наніс йому удар, він, у свою чергу, вдарив ОСОБА_6 у відповідь. Удар наніс правою рукою вище скроні дерев`яним руків`ям ножа. Лезом не збирався наносити удар та не мав таких намірів. Пробив шапку ОСОБА_7 .

На уточнюючі запитання суду ОСОБА_4 пояснив, що навиків бойових мистецтв не має, заздалегідь спричинення тілесних ушкоджень не панував та взагалі не планував бити ОСОБА_6 , просто наніс удар у відповідь.

Скарг на правоохоронців від обвинуваченого, захисника не надходило.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, до свого вчинку ставиться негативно, засуджує власну поведінку, не думав, що так вийде.

При цьому ОСОБА_4 щиро розкаявся та виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини, засуджує власний вчинок, шкодує про вчинене.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні чіткі, послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує позицію прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкий злочин проти життя і здоров`я), обстановку вчинення злочину й ту, що йому передувала (обопільна злість, взаємна агресія в моменті, нанесення удару у відповідь, неспівмірність ударів (потерпілий без додаткових пристосувань, обвинувачений - руків`ям ножа), особу винного (не перебуває на профілактичних обліках, проживає з ОСОБА_11 однією сім`єю без реєстрації шлюбу,має малолітню дитину на утриманні 2022 року народження, характеризується за місцем проживання негативно як особа, що схильна до насильства, працював неофіційно і мав підробітки, забезпечував жінку і дитину).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є визнання вини, щире каяття у вчиненому, особисте негативне ставлення до свого вчинку.

Обставиною, яка обтяжує покарання за ст. 67 КК України є рецидив злочину і при розгляді цього кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення суд виходить з того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України).

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 74, 75 КК України та враховує при цьому, що метою покарання цього має стати перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Наведені вище обставини, які пом`якшують покарання, суд оцінює як такі, що обґрунтовують призначення покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією відповідної статті кримінального закону.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Статтею 73 КК України визначено, що строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Згідно з п. а-1 п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають: два дні пробаційного нагляду.

Остаточне покарання визначається шляхом часткового приєднання покарань.

При постановленні вироку суд вважає за доцільне за клопотанням прокурора обрати для обвинуваченого запобіжний захід у виді утримання під вартою відповідно до вимог ст. 131-132, 177, 178 КПК України та дані про його особу, до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж на 60 днів, адже суд вважає наявним та таким, що не зник, ризик переховування від суду з огляду на усвідомлення тяжкості покарання та вчинення нових кримінальних правопорушень, адже як з`ясовано з документів, які подав прокурор та слів самого обвинуваченого, після зміни 14.04.2025 запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні, за місцем відбуття цілодобового домашнього арешту, ОСОБА_4 виходив за межі квартири, вчиняв дії, які кваліфіковані як домашнє насильство. Крім того, у Голосіївському районному суді міста Києва перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, що додаткова вказує на певну суспільну небезпечність обвинуваченого.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 з 18.01.2025 по 14.04.2025 підлягає зарахуванню у строк остаточно призначеного покарання з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати не заявлені.

Керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2.На підставі ст. 71, 72, 73 КК України до покарання за цим новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 05.09.2024 та призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

3.Строк відбування покарання рахувати з 13.06.2025.

4.Відповідно до приписів ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк остаточно призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 18.01.2025 по 14.04.2025 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

5.Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11.08.2025.

6. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 взяти під варту в залі суду негайно.

7.Речові докази, а саме:

-змив речовини бурого кольору з асфальтного покриття; зрізи з нігтьових пластин правої та лівої руки ОСОБА_4 , змиви з правої та лівої руки ОСОБА_4, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору (квитанція № 204265), який зберігається в Голосіївському управлінні поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві - знищити;

-шапку зі слідами речовини бурого кольору та предмет, схожий на ніж складного типу темного кольору, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору (квитанція № 204265), який зберігається в Голосіївському управлінні поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві - знищити;

-відеозаписи, вміщений на компакт-диск "Axent" об`ємом 700 МБ зберігати у матеріалах досудового розслідування.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1