Провадження № 1-кс/643/4706/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду у м. Харкові скаргу ОСОБА_3 , представника військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність уповноваженої особи Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, вчинене військовослужбовцем ОСОБА_4 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , представник військової частини НОМЕР_1 , звернувся до суду з скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, вчинене військовослужбовцем ОСОБА_4 , до ЄРДР.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 29.07.2025 за вих. № 1879/5066 військовою частиною до Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (далі Слідчий відділ) направлено заяву про вчинення військовослужбовцем ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, а саме привласнення військового майна військової частини НОМЕР_1 - мішка спального, вартістю 1144,44 грн, дощовика (пончо), вартістю 437,58 грн, засобу індивідуального обігріву, вартістю 61,85 грн, на загальну суму 1643,87 грн.

До заяви додані матеріали службового розслідування, які підтверджують факт вчинення злочину. Відповідна заява з додатками отримана адресатом 18.08.2025, проте на момент подання скарги військову частину не повідомлено про результати розгляду заяви, відомості про злочин до ЄРДР не внесено.

Таку бездіяльність уповноваженої службової особи Слідчого відділу заявник вважає протиправною, просить зобов`язати останню внести відомості, викладені в заяві про кримінальне правопорушення від 29.07.2025 до ЄРДР та надати Витяг з ЄРДР.

Скаргу заявник просить розглянути у свою відсутність.

Представник Слідчого відділу до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань чи додаткових матеріалів, що мали б значення для розгляду скарги, не надав.

Враховуючи, що неявка у судове засідання особи, дії якої оскаржуються, не перешкоджає розгляду скарги, беручи до уваги строк розгляду такого роду скарг, який, відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України складає 72 години з моменту надходження відповідної скарги, відсутність заяв чи клопотань про відкладення розгляду скарги, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного: 13.08.2025 військовою частиною НОМЕР_1 на адресу Слідчого відділу направлено повідомлення з додатками про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, а саме привласнення військового майна на загальну суму 1643,87 грн.

Відповідне повідомлення отримане адресатом 18.08.2025.

Відомостей про результати розгляду повідомлення про вчинення кримінального правопорушення слідчому судді не надано.

Стаття 214 КПК України однозначно вказує на дії слідчого, керівника органу досудового розслідування в разі отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення і таких дій останніми не виконано, проте це не є підставою для задоволення скарги з погляду на таке: відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України рівень податкової соціальної пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Для кваліфікації адміністративних та кримінальних правопорушень, склад яких є матеріальним, сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на 1 січня 2025 року становить 1514 грн (50% від розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (3028 грн) станом на 01.01.2025).

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, внесенні зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення несуть зміни й до законодавства України про кримінальну відповідальність.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі Закон).

Цим Законом внесено зміни до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» та фактично підвищена величина дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто до 3028 грн.

За вказаних умов привласнення майна, вчинене на суму меншу за 3028,01 грн, не є кримінальним правопорушенням.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України з акон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З погляду на вищевикладене можна дійти висновку, що вчинені ОСОБА_4 дії наразі не є кримінально карними, що, у свою чергу виключає його кримінальне переслідування, разом з тим ч. 1 ст. 214 КПК України передбачає, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню не всі відомості, а лише ті, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави для задоволення скарги, так як повідомлення про кримінальне правопорушення не містить відомостей, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 376, 395 КПК України, ст.ст. 3, 5 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 , представника військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність уповноваженої особи Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, вчинене військовослужбовцем ОСОБА_4 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1