Провадження №1-кп/522/1655/25
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000066 від 21.06.2024 року, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Кабузка Новоаненського району Республіки Молдова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 20.06.2022 року Київськимм районним судом міста Одеси за ст. 190 ч.1, 2 КК України,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 369-2 ч.2 КК України,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000066 від 21.06.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 369-2 ч.2 КК України.

Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , мотивуючи його тим, що стосовно обвинуваченого продовжують існувати ризики, передбачених статтею 177 ч.1 п.п. 1, 3, 5 КПК України. Так, обвинувачений, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від суду; може вжити заходів щодо незаконного впливу на свідків, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, прохань а також примусити свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню під час розгляду кримінального провадження в суді; у разі перебування на волі, матиме змогу продовжити свою протиправну діяльність, у вчиненні якої обвинувачується, або тривалий час переховуватиметься від суду.

Захисник заперечила проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений підтримав захисника.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.07.2024 року Київським районним судом м. Одеси відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.09.2024 року.

01.08.2024 року ухвалою Одеського апеляційного суду ОСОБА_3 визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України, у виді 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, у сум 242 240 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2025 року ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 травня 2025 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та визначено розмір застави, як запобіжного заходу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Відповідно до статті 331 ч.3 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєні не тяжкого злочину, передбаченого статтею 369-2 ч.2 КК України, за який встановлена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. Разом з тим, ОСОБА_3 , не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.1 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також, відносно обвинуваченого продовжує існувати ризик передбачений статтею 177 ч.1 п.3 КПК України, оскільки перебуваючи на свободі, ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки вони ще не допитані судом. Суд вважає, що ризик впливу на вказаних осіб існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом. Перебуваючи на свободі, обвинувачений як самостійно, так і через інших осіб, може здійснювати незаконний вплив на даних осіб, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, відносно обвинуваченого продовжує існувати ризик передбачений статтею 177 ч.1 п.5 КПК України, оскільки ОСОБА_3 раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що може свідчити про можливість вчинити інший злочин.

Суд звертає увагу та те, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченим кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризики, передбачені статтею 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, наразі не зменшилися та продовжують існувати з високою ймовірністю.

З огляду на статтю 178 КПК України, суд бере до уваги, що він раніше судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, вчинив злочин в період іспитового строку.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, на теперішній час підстави для скасування чи зміни обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_3 заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Суд не вважає таким, що підлягає задоволенню клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки з урахуванням існуючого обвинувачення, продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження. При цьому, у світлі інкримінованих обставин справи, суд не вважає вказані обвинуваченим та стороною захисту доводи настільки переконливими, що вони могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При визначенні розміру застави, суд керується положеннями статті 182 ч.4 КПК України та рішенням ЄСПЛ у справі «Мантурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, враховує особу обвинуваченого, характер кримінального порушення в якому він звинувачується, та вважає, що достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, буде її визначення у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176, 177, 182, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 369-2 ч.2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 11 липня 2025 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого справа № 522/18701/24, провадження по справі № 1-кп/522/1655/25.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати до суду за кожною вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1