Справа № 481/1141/23
Провадж.№ 1-кп/481/38/2025
УХВАЛА

/про продовження строку тримання під вартою/

12.09.2025 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої по справі судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (по відеокоференції),

захисника - ОСОБА_4 (по відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_5 ( по відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження ОСОБА_5 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 426-1 КК України строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2022 року за №0000556

ВСТАНОВИВ:

12.09.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обгрунтовано тим, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати, обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно вплавати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Саме через тяжкість покарання яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 в разі визнання його винним у вчиненні злочинів пов`язаних з вимогою передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілого (вимагання), вчинене службовою особою з використанням свого службового становища, що завдало значної шкоди потерпілому, в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 189 КК України); прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища (ч. 1 ст. 368 КК України); прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене повторно (ч. 3 ст. 368 КК України); непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 402 КК України); застосування насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах воєнного стану (ч. 5 ст. 426-1 КК України) неможливо запобігти застосуванню більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У разі визначення судом розміру застави, визначити її у достатньому розмірі для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, із визначенням відповідних обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Обвинувачений в судовому засіданні повідомив суду про отримання клопотання та ознайомлення з ним. По заявленому клопотанню прокурором просив прийняти рішення на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ряд свідків вже були допитані, які на думку сторони захисту спростовують пред`явлене обвинувачення, його підзахисний є учасником бойових дій, має малолітню дитину, дружину також учасницю бойових дій, тобто міцні соціальні зв`язки, що спростовують наявність зазначених ризиків, які на даний момент вже перестали існувати. Просив суд розглянути питання про можливість визначення розміру застави.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

На даний час здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 23.07.2025 ОСОБА_5 було продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 20.09.2025 року однак, судове провадження по даній справі не закінчено.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, має широке коло знайомств серед військових, а тому з метою отримання необхідних для нього показань, може впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні не лише тяжких злочинів але й особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у разі визнання його винуватим до 12 років позбавлення волі, вік та стан здоров`я дозволяє йому перебувати в умовах слідчого ізолятору, та навіть міцні зв`язки обвинуваченого не зможуть запобігти зазначеним ризикам у клопотанні прокурора.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті ( тримання під вартою).

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним вп.35рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків, а тому виправдовує таке втручання у його права та інтереси.

Відповідно до абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи наведене, суд при вирішення питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знаходить підстав для визначення обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів - до 10 листопада 2025 року включно з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".

Строк дії ухвали рахувати з 12.09.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту оголошення, а обвинуваченим - з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_6