Справа № 294/2235/23
Провадження № 1-кп/282/51/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2025

селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000188 від 13.07.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт.Миропіль Дзержинського району Житомирської області, жителя: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працює формувальником залізобетонних виробів на заводі ЗЗБВ "Обербетон-інвест", не одруженого, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, -

УСТАНОВИВ:

13 липня 2023 року близько 11 години 45 хвилин, ОСОБА_4 будучи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем марки DAEWOO LANОS реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись вказаним транспортним засобом по вулиці Павла ІІІпити в с.Вільшанка Житомирського району Житомирської області в напрямку вул.Центральної на прямій ділянці дороги зі швидкістю більше 56,6 км/год, де дозволена швидкість руху транспортних засобів не більше 50 км/год, поблизу приміщення магазину «Продукти», що розміщене під №50 по вулиці Центральній, ОСОБА_4 , в порушення вимог пунктів 12.4, 12.9 (б), 14.6 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, (далі - Правил) не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху та здійснив обгін на перехресті вулиць Павла Шпиги та Центральної, під час виконання якого здійснив зіткнення правою кутовою частиною переднього бамперу керованого ним автомобіля із лівою центральною частиною мопеда марки «DELTA EX50QL- В» р.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда марки «DELTA EX50QT-B» р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої гомілки, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але викликали тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.286-1 КК України, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

18 червня 2025 року потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 471, 473, 474 КПК України уклали угоду про примирення, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, а потерпілий не має жодних матеріальних претензій.

Відповідно до даної угоди потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно в повному обсязі визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки, а саме: у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся. Підтримав угоду, укладену між ним та потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_6 угоду підтримав та зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у затвердженні угоди про примирення обвинуваченого з потерпілим так як на його думку відсутня така пом`якшуюча обставина як активне сприяння розкриттю злочину.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, який відповідно до вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст. 69 КК України.

Так, згідно з ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.

Суд при вирішенні питання про можливість призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину, не одружений, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, та відсутність обставин, які обтяжують покарання згідно ст.66 КК України, а тому за наявності вищевказаних обставин, вважає, за можливе застосувати ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України у виді штрафу, в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 тисяча гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про примирення.

Суд критично ставить до доводів прокурора відносно того, що в даному випадку відсутня така пом`якшуюча обставина, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з огляду на таке.

У постанові від 07.04.2021 по справі №263/15605/17 Верховний Суд вказав, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. (див. наприклад, постанову Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі №674/1608/17). Отже, визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань ще підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Так, в судовому засіданні під час вирішення питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав суду покази, що в повній мірі відповідають встановленим досудовим розслідуванням фактичним обставинам справи. Окрім того, обвинуваченим ОСОБА_4 ініційовано в даному кримінальному провадженні укладення угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, що сприяло швидкому розгляду даної справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі складають 8126,00 грн.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.100, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 18 червня 2025 року про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, і призначити йому із застосуванням ст.69 КК України узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чуднівського районного суду від 17 липня 2023 року № 294/1439/23 на мопед марки «DELTA EX50QT-B», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 та автомобіль марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 - скасувати.

Речовими доказами по справі, після набрання вироком суду законної сили, розпорядитися наступним чином:

- мопед марки «DELTA EX50QT-B», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 - залишити ОСОБА_6

- автомобіль марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , який згідно ухвали суду від 13 серпня 2024 року № 294/2235/23 переданий на зберігання ОСОБА_4 - залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів згідно висновку від 21.08.2023 за №СЕ-19/106-23/9130-ІТ в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень; згідно висновку від 21.08.2023 за №СЕ-19/106-23/9043-ІТ в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень; згідно висновку від 21.08.2023 за №СЕ-19/106-23/9042-ІТ в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень; згідно висновку від 15.09.2023 за №СЕ-19/106-23/11556-ІТ в сумі 2390 (дві тисячі двісті дев`яносто) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання Угоди про примирення є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1