Провадження № 1-кс/592/6086/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали скарги Міністерства юстиції України в особі представника ОСОБА_3 на постанову від 26.01.2023 року ст. слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 24.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

09 вересня 2025 року до суду надійшла зазначена скарга на постанову ст. слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 24.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що у поданій заяві Міністерство юстиції України повідомляло про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення службовими особами прокуратури Сумської області, які здійснювали досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000150 від 30.10.2013 року, відносно громадянина ОСОБА_5 (якого звинувачено за ч. 1 ст. 365, ч. 4 ст. 368 КК України, а в подальшому виправдано), в результаті дій яких Державному бюджету України було завдано збитків, внаслідок виплати ОСОБА_5 відшкодування на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Литвина та інші проти України». Скаржник серед іншого зазначає, що: «не встановлення винних осіб у такій категорії справ, підслідність яких відноситься до виключної компетенції Державного бюро розслідувань, позбавляє Міністерство юстиції України можливості звернутися до суду с позовом про відшкодування збитків завданих Державному бюджету України внаслідок протиправних дій, бездіяльності (службової недбалості) правоохоронних органів» Вважає, що зі змісту оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, вбачається, що досудове розслідування проведено неповно та неефективно. А саме, з тексту оскаржуваної постанови не вбачається, що слідчим було проведено необхідний обсяг слідчих дій, оцінка доказів та їх перевірка, з огляду на це, висновок слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження, зроблено передчасно.

Вказує, що постанова про закриття кримінального провадження не містить будь яких відомостей про проведенні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, крім опису хронології розгляду кримінального провадження у суді, що у своїй сукупності слугували б підставою для закриття наведеного кримінального провадження. Вважають, що слідчий своє рішення не мотивував та не навів у постанові достатні доводи на обґрунтування свого висновку про необхідність закриття кримінального провадження. Закриваючи кримінальне провадження, прокурор не вказав, в чому саме полягає діяння, хто є суб`єктом його вчинення, не встановив наявності суб`єктивної сторони діяння, а також не конкретизував об`єктивної сторони діяння, обмежившись лише переліченням певних фактів, без підтвердження їх належними доказами, тим самим не дотримався вимог статті 9 КПК України, оскільки передчасно зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі. Міністерством юстиції України в своїй заяві було зазначено конкретні обставини про кримінальні правопорушення (відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення), які є достатніми для належного проведення досудового розслідування. При цьому слідчим не було перевірено обставин, які були викладені, в тому числі і в заяві ОСОБА_5 , в якій він скаржився на тривалість кримінального провадження (6 років 2 місяці), з якої вбачається, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000150 від 30.10.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 365, ч. 4 ст. 368 КК України здійснювалось прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Сумської області. У вказаному кримінальному провадженні стороною захисту ставилось питання що відсутності доказів по справі та їх фальсифікацію, також захисник заявляв про неможливість розглядати справу по обвинувальному акту, який не підписаний прокурором та не мав юридичної сили, про допущення прокурором ряду процесуальних порушень під час затримання, огляду доказів, проведення експертного дослідження. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 04.09.2019 року залишено без змін вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.01.2019 року, яким було визнано ОСОБА_6 невинуватим в інкримінованих йому прокуратурою Сумської області кримінальних правопорушень та виправдано. Орган досудового розслідування також не взяв до уваги те, що Європейський суд за результатами розгляду заяви Заявника у рішенні дійшов до висновку про відсутність фактів або аргументів, здатних виправдати загальну тривалість кримінального провадження на національному рівні. З огляду на свою практику Суд вказав, що у цій справі тривалість кримінального провадження була надмірною та не відповідала вимозі «розумного строку». Як висновок, слідчий не провівши увесь необхідний обсяг слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, не допитавши жодну особу, не з`ясувавши в повному обсязі усі фактичні обставини, передчасно закрив кримінальне провадження № 0000111 від 24.09.2022.

Вказані обставини, на думку скаржника, беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

На думку скаржника, за вищевказаних обставин вказану постанову необхідно скасувати оскільки вона суперечить вимогам кримінально-процесуального законодавства щодо забезпечення повноти досудового розслідування, обмежує його права та законні інтереси.

Представник скаржника ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову із вищевказаних підстав.

Ст. слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , належним чином повідомлявся про час та місце розгляду скарги, однак до суду не з`явився, що не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступних висновків.

З матеріалів скарги встановлено, що у провадженні четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 24.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

26.01.2025 року ст. слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 24.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, - у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відноситься презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, а згідно до абз. 2 ч. 4 цієї ж статті слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню серед іншого: обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, а також: -подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); - винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; - вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим не в повній мірі дотримано зазначених вище вимог кримінального процесуального законодавства

Так, ст. слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 у вказаному провадженні, згідно вищевказаної постанови, дійсно не вбачається проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення істини у даному провадженні.

Слідчим ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не використано увесь обсяг повноважень, передбачений ст. 40 КПК України. Не проведено інших дій, передбачених статтями 91-94 КПК України.

Слідчим на спростування доводів скарги жодних належних та допустимих доказів суду не надано.

Враховуючи наведене вище, приходжу до переконання про необхідність задоволення скарги Міністерства юстиції України в особі представника ОСОБА_3 на постанову ст. слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 24.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Керуючись ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Міністерства юстиції України в особі представника ОСОБА_3 на постанову ст. слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 24.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову від 26.01.2023 року ст. слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 24.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, та поновити дізнання за даним кримінальним провадженням.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1