КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2024 року продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 21 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Таке рішення суд, врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не змінились, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , вважаючи ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскільки він є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а за ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, то підставою для застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

___________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2915/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Категорія: ч. 1 ст. 114-1 КК України Доповідач ОСОБА_1

Також зазначає, що оскільки, для кваліфікації у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 114-1 КК України не вистачає закону про оголошення, за поданням Президента України, стану війни, а також про схвалення рішення Президента України про використання Збройних Сил України та інших військових формувань, то підозра у вчиненні даного кримінального правопорушення, апріорі, не може бути обґрунтованою, так як не існує закону, яким визначена законна діяльність Збройних Сил України та інших військових формувань.

Вказує й на те, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у судовому засіданні прокурором не доведена наявність обґрунтованої підозри.

Крім того, зазначає, що ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.01.2024 про тримання його під вартою припинила строк своєї дії о 14 год. 27.02.2024 і не могла бути продовжена 26.02.2024, оскільки станом на 26.02.2024 не набрала законної сили, тому всі наступні ухвали про продовження строку тримання під вартою є нікчемними, так як ухвалені з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, вважає, що оскаржувана ухвала суду від 24.12.2024 прийнята з істотним порушенням кримінального процесуального закону, тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі сторін судового провадження, оскільки відсутні клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність підстав для продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , Оболонським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000794 по обвинуваченню ОСОБА_5 увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке обґрунтовано наявністю таких ризиків, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, суд, врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не змінились, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_5 про необґрунтованість підозри, то на стадії судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості підозри, оскільки судом розглядається обвинувальний акт, у якому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які потребують перевірки на предмет доведеності чи недоведеності висунутого обвинувачення.

Доводи обвинуваченого проте, що ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.01.2024 про тримання його під вартою припинила строк своєї дії о 14 год. 27.02.2024 і не могла бути продовжена 26.02.2024, оскільки станом на 26.02.2024 не набрала законної сили, тому всі наступні ухвали про продовження строку тримання під вартою є нікчемними, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки у даному провадженні суд апеляційної інстанції перевіряє обставини, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до оскаржуваної ухвали від 24 грудня 2024 року, тоді як інші ухвали суду не є предметом даного апеляційного розгляду, і згідно вимог КПК України оцінювати їх законність не входить до повноважень колегії суддів.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2024 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2024 року, якою продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 21.02.2025 року включно, без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3