Справа № 446/1728/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 21.07.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Побужани, Буського району Львівської області, військовослужбовця, курсанта навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти навчального механізованого батальону військової частини НОМЕР_1 у званні «солдат», з 20.05.2025 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, особи без інвалідності, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

встановив:

10.05.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , курсанта навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти навчального механізованого батальону військової частини, який перебуває у списках вказаної військової частини, зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . З 20.05.2025 солдат ОСОБА_3 вважається таким, що самовільно залишив військову частину. Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Проте, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 став на шлях протиправної діяльності та вчинив кримінальне правопорушення.

Так, 18.07.2025 приблизно о 19:00 год., ОСОБА_3 , знаходячись в кімнаті житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально карним, під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із матір`ю ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, вчиняючи правопорушення пов`язане з домашнім насильством, тобто діяння фізичного насильства, що вчиняється відносно матері, наніс потерпілій ОСОБА_4 два удари правою рукою зведеною в кулак в ліву руку, один удар правою рукою зведеною в кулак в праву руку та два удари правою рукою зведеною в кулак в ділянку обличчя, а саме в підборіддя та голову, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді одного синця на підборідді по середині, по одному син цю на передній поверхні правого та лівого плеча в середній третині, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Такими діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України - умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

25.07.2025 прокурор у кримінальному провадженні прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 21.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Як видно з доданої до обвинувального акта письмової заяви підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника ОСОБА_6 підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_4 в свою чергу також склала письмову заяву, яка додана до обвинувального акта, в якій висловила згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, вказала, що ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та погодилася на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за її відсутності.

Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування № 0000083 від 21.07.2025 та документи, що засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - умисне спричинення легкого тілесного ушкодження - доведена повністю встановленими органом досудового розслідування обставинами.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, по місця проживання характеризується задовільно.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає, речових доказів немає, цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст. 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

Копія вироку не пізніше наступного дня за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1