ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1127/25 Провадження №1-кп/636/929/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0000065 від 15 січня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. ставрополь російської федерації, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався та діє дотепер, вчинив кримінальні правопорушення за встановлених, в судовому засіданні, обставин.

Так, 28 грудня 2024 року о 19 годині 23 хвилини ОСОБА_4 перебував на території виробничого підприємства ТОВ ВК «Світло Шахтаря», розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, сел. Кочеток, вул. Райдужна, буд. 3-Б, де тимчасово працював різноробочим. В цей час, він з особистих питань зайшов на кухню, розташовану на першому поверсі та побачив на стільці сумку, що належить потерпілому ОСОБА_6 , в якій знаходились грошові кошти в сумі 14 500 гривень, гаманець, паспорт та інші важливі особисті документи. Після цього у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, впевнившись що його дії будуть не поміченими сторонніми особами та потерпілим, взяв до рук сумку, всередині якої знаходились грошові кошти в сумі 14 500 гривень, гаманець, паспорт та інші важливі особисті документи, тим самим таємно викрав чуже майно, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власник розсуд, завдавши при цьому ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 14 500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Окрім цього в цей же день - 28 грудня 2024 року о 19 годині 23 хвилини у ОСОБА_4 , який перебував на території виробничого підприємства ТОВ ВК «Світло Шахтаря», розташованого за адресою: Харківська область, Чугуївський район, сел. Кочеток, вул. Райдужна, буд. 3-Б, під час вчинення крадіжки сумки, яка належить ОСОБА_6 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами, що належать останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи особисті інтереси, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 викрав сумку, всередині якої знаходились: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 , довідка про присвоєння ідентифікаційного номера № на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль «FORD ESCEPE», військовий квиток на ім`я ОСОБА_6 , які належать потерпілому ОСОБА_6 , та з місця вчинення злочину зник, після чого знищив їх, позбавивши таким чином потерпілого можливості використовувати зазначені документи за призначенням.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.357 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно вчинив кримінальні правопорушення, які йому інкриміновано. Надав свідчення щодо місця, часу, способу вчинення кримінальних правопорушень, підтвердивши правильність, викладених в обвинувальному акті, обставин. В скоєному щиро каявся. Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 щодо відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення визнав в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні фактичні обставини справи, встановлені досудовим розслідуванням, та кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорював, заявлений цивільний позов у сумі 30 000 гривень щодо відшкодування майнової шкоди, а також моральної шкоди у сумі 30 000 гривень, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, положення та наслідки застосування якої йому роз`яснені і зрозумілі, добровільність своєї позиції засвідчив.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення злочину та кримінального правопорушення кримінального проступку доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у таємному викрадення чужого майна (крадіжці) вчиненому в умовах воєнного стану. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у незаконному заволодінні паспортом та іншими важливими особистими документами. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 357 КК України.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинені ним кримінальні правопорушення.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєних кримінальних правопорушень, критичній оцінці своєї протиправної поведінки і визнає цю обставину, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання винного, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, віднесених законодавством до кримінального проступку та тяжкого злочину, особу винного, який має постійне місце проживання, ту обставину, що обвинувачений є вільним від хворобливих звичок, які становлять небезпеку для оточення; його вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та в цілому вказує на достатній рівень соціалізації ОСОБА_4 та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його ставлення до скоєних кримінальних правопорушень та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч. 4 ст.185 та ч. 3 ст. 357 КК України.

При цьому, судом також враховано і позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого, а саме, усвідомлення протиправності своєї злочинної поведінки та намір в подальшому суворо дотримуватись закону, що на думку суду, також істотно знижує ступінь тяжкості, вчинених ним кримінальних правопорушень.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі в межах санкції відповідної частини статті.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд призначає ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання і застосовує ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку та покладенням на неї на цей строк обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов, поданий в порядку ст. 128 КПК України про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 30 000 (тридцяти тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 30 000 (тридцяти тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, підлягає задоволенню як обґрунтований і доведений на підставі ст. ст. 1167, 1177, 1187 ЦК України та ст. 206 ЦПК України, оскільки повне визнання обвинуваченим, як цивільним відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 не обиралися.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 377, 394, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих кримінальними правопорушеннями, задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду, завдану кримінальними правопорушеннями, у розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, завдану кримінальними правопорушеннями, у розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) грн 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- гаманець чорного кольору з написом «ROSEBIRD» залишити в користування законному власнику - ОСОБА_6 ;

- диск з відеозаписами «Channel13 28.12.2024» та «Channel15 28.12.2024», який поміщено до паперового конверту - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1