Справа № 308/9481/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000077 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000077 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, про арешт майна.

Клопотання надійшло на адресу суду 09.07.2025 року поштовими засобами зв`язку. Згідно відмітки на поштовому конверті клопотання здано на пошту 04.07.2025 року.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000077 від 15.03.2025, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Під час досудового розслідування, 27.06.2025, на підставі ухвали суду 1-кс/304/566/2025 від 19.06.2025, проведено обшук транспортного засобу марки Тойота Хайлюкс, коричневого кольору, н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ДП «Ліси України», яким користується начальник Закарпатського відділення філії «Карпатський лісовий офіс» ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб марки Тойота Хайлюкс, коричневого кольору, н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ДП «Ліси України».

Постановою слідчого від 27.06.2025, вилучені речі і документи визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

На даний час органом досудового розслідування, за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вказані речі, предмети, документи мають значення речового доказу для кримінального провадження, зберегли на собі сліди злочину та є необхідний для проведення у подальшому ряду судових експертиз та проведення процесуальних дій.

Враховуючи викладене, є обґрунтована необхідність застосування на цій стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт.

Підставою для накладення арешту на майно, є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказані транспортні засоби є речовими доказами у кримінальному провадженні та недопущення їх пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження.

Таким чином, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладені арешту на вказані предмети/товар, оскільки в сукупності з іншими документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у вказаному кримінальному провадженні, зокрема необхідності проведення ряду експертиз, у тому числі відео записів, інженерно-транспортної тощо, для виконання яких необхідно надати експерту доступ до вказаних предметів/товарів.

27.06.2025 слідчим, за погодженням з прокурором, подано до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду клопотання про накладення арешту на вказані речі і документи.

Ухвалою слідчого судді від 02.07.2025 вказане клопотання повернуто для доопрацювання на підставі ч.3 ст. 172 КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату,час і місце розгляду справи, при цьому, 10.07.2025 року подав заяву, відповідно до змісту якої просить провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду поданого клопотання повідомлений належним чином, при цьому 10.07.2025 представник ДСГП "Ліси України" адвокат ОСОБА_5 подав клопотання, в якому просив розглядати про накладення арешту розглядати без участі представника ДП "Ліси України". Крім того, при розгляді просив врахувати що вказані транспортні засоби використовуться для службових цілей, та відмовити в накладенні арешту.

Наведене не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно змісту ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією в м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування за №0000077 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 19.06.2025 року справа №304/1378/25 (1-кс/304/566/2025) надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Hilux», р/н НОМЕР_1 , власником якого згідно із Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є філія Брустурське ЛМГ ДСГП Ліси України (Закарпатська область, Тячівський район, с. Лопухів, вул. Партизанська, 1), з метою відшукання та вилучення договорів на відпуск лісоматеріалів, укладених між філією «Карпатський лісовий офіс» та Товариствами з обмеженою відповідальністю «ДІП-РУТС», «Євро Холдинг» і «Самвер», фізичними особами-підприємцями ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , за 2025 рік; інформації та документів щодо відпуску лісоматеріалів філієк «Карпатський лісовий офіс» Товариствам з обмеженою відповідальністю «ДІП-РУТС», «Євро Холдинг» і «Самвер», а також фізичним особам-підприємцям ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за 2025 рік; наказів про призначення на посаду, переведення, звільнення, посадових інструкцій (контракту) начальника Закарпатського відділення ОСОБА_4 ; мобільних телефонів та інших засобів зв`язку, які використовують начальник Закарпатського відділення ОСОБА_8 та інші особи для організації, забезпечення незаконної рубки лісопродукції породи дуб, її незаконного відпуску поза обліком та вжиття заходів для приховування вчинення вказаних кримінальних правопорушень; чорнових записів, блокнотів, щоденників, нотаток та інших рукописних чи друкованих носіїв інформації, електронних носіїв інформації, що можуть містити інформацію щодо організації, забезпечення незаконної рубки лісопродукції породи дуб та ії незаконного транспортування.

Із протоколу обшуку від 26.06.2025 року вбачається, що такий був проведений старшим слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_9 , на підставі ухвали слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 19.06.2025 року справа №304/1378/25 (1-кс/304/566/2025) в транспортному засобі марки «Toyota» моделі «Hilux», р/н НОМЕР_1 . В ході обшуку було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки Тойота Хайлюкс, коричневого кольору, н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ДП «Ліси України».

Згідно із Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СТР053831 власником транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Hilux», р/н НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_3 , якого є філія Брустурське ЛМГ ДСГП Ліси України (Закарпатська область, Тячівський район, с. Лопухів, вул. Партизанська, 1).

Постановою старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_9 від 27.06.2025 2024 року вищевказані вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000077 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Внесене прокурором в межах кримінального провадження за №0000077 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України та подано у визначений КПК України строк.

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив збереження речових доказів у відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В ч.2 ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст. 191 КК України.

Обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування не доведено, що майно, на яке прокурор просять накласти арешт, має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, та що вказані речі відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України для визнання їх речовими доказами. Вказане майно, в розумінні диспозиції ч.4 ст. 191 КК України не є предметом вчинення вказаного кримінального правопорушення, крім того прокурором не наведено достатнього обґрунтування того, яким чином вказане майно може бути використане як доказ, для встановлення обставин вчинених кримінального правопорушення в межах вказаного кримінального провадження.

Як слідує із матеріалів клопотання прокурор вказує, що транспортні засоби в сукупності з іншими документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у вказаному кримінальному провадженні, зокрема необхідності проведення ряду експертиз, у тому числі відео записів, інженерно-транспортної тощо, для виконання яких необхідно надати експерту доступ до вказаних предметів/товарів.

Проте, у клопотанні не зазначено які слідчі дії необхідно проводити у кримінальному провадженні з майном, на яке прокурор просить накласти арешт.

Також, прокурор не конкретизує, які саме сліди злочину зберіг на собі зазначений автомобіль, та наявність яких саме обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, передбачені статтею 91 КПК України, прокурор буде доказувати за допомогою цього речового доказу.

Крім того, індивідуальні характеристики вилученого транспортного засобу зафіксовані в протоколі обшуку, відповідно цей елемент об`єктивної сторони може бути доведений на підставі відповідного процесуального документу протоколу обшуку.

Крім цього, автомобіль не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, про відсутність достатніх підстав для накладення арешту на транспортний засіб марки Тойота Хайлюкс, коричневого кольору, н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ДП «Ліси України», з метою забезпечення збереження речового доказу, так як стороною обвинувачення не доведено, яке доказове значення у кримінальному провадженні має вказане майно.

Сама лише констатація факту, що вказане майно має значення речових доказів не є достатнім мотивом для висновку, що вони підтверджують відповідні факти та обставини, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку накладення арешту на майно не буде відповідати розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

При цьому, у своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Необхідності накладення арешту на вказане майно з інших підстав, ніж забезпечення збереження речових, доказів прокурор у клопотанні не зазначав.

Відповідно до положень ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, доводи клопотання про арешт майна слідчий суддя вважає необґрунтованими, а правові підстави для його застосування недоведеними, у зв`язку із чим приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до положень п.2, ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Керуючись ст.ст. 169,170-173, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000077 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, про арешт майна, - відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1