ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000249 від 03.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Сиваське Генічеського району (колишнього Новотроїцького району) Херсонської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, депутата Новотроїцької селищної ради Генічеського району VІІІ скликання, раніше несудимої, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.111-1, ч.1 ст.111-2 КК України, -

в с т а н о в и в:

I.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючи в смт. Новотроїцьке Генічеського району Херсонської області, будучи депутатом Новотроїцької селищної ради Генічеського району Херсонської області (рішення І сесії Новотроїцької селищної ради VIII скликання від 26.11.2020 N? 1 «Про підсумки голосування з виборів депутатів Новотроїцької селищної ради VIII скликання»), маючи досвід роботи у сфері освіти, станом на 24.02.2022 займаючи посаду директора Новотроїцького ліцею N? 1 Новотроїцької селищної ради Генічеського району Херсонської області, усвідомлюючи, що у 2014 році розпочалась збройна агресія РФ проти України, а також те, що з

24.02.2022 вона переросла у повномасштабне вторгнення військ РФ на територію суверенної держави, до громадянства якої вона належить, об?єктивно розуміючи зміст загальновідомих подій, про те що збройні формування РФ, шляхом вчинення збройної агресії 24.02.2022 захопили територію Херсонської області, вчинила умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації, підтримки рішень та дій окупаційної адміністрації держави агресора.

Так, у липні 2022 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) ОСОБА_5 прийняла пропозицію представників окупаційної влади і добровільно погодилась обійняти посаду так званого «директора «Государственного бюджетного образовательного учреждения Херсонской области «Новотроицкая школа N? 1 Новотроицкого муниципального округа».

3 метою завдання шкоди Україні, а також створення серед місцевого населення на тимчасово окупованих територіях позитивного іміджу окупаційної адміністрації держави-агресора, у тому числі за допомогою впровадження стандартів освіти російської федерації, державою-агресором в особі окупаційної адміністрації створено «Государственное бюджетное образовательное учреждение Херсонской области «Новотроицкая школа N? 1 Новотроицкого муниципального округа».

Таким чином, на базі «Новотроїцький ліцей N? 1 Новотроїцької селищної ради Генічеського району Херсонської області», , юридична адреса: Херсонська область, Генічеський район, смт. Новотроїцьке, вул.

Соборна, 100, створено освітній навчальний заклад «ГБОУ Херсонской области

«Новотроицкая школа N? 1 Новотроицкого муниципального округа» під керівництвом ОСОБА_5 , який підпорядкований так званому «Министерству образования и науки Херсонской области» зареєстрованому в «Едином государственном реестре юридических лиц» 22.12.2022 на території Російської Федерації, як юридична особа держави-агресора за номером 561.

Громадянка України ОСОБА_5 , починаючи з липня 2022 року по цей час (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), здійснювала повноваження «директора ГБОУ Херсонской области «Новотроицкая школа N? 1 Новотроицкого муниципального округа», достовірно розуміючи, що комунальний навчальний заклад «Новотроїцький ліцей N? 1 Новотроїцької селищної ради Генічеського району Херсонської області» є власністю Новотроїцької селищної територіальної громади Генічеського району Херсонської області держави України та його функціонування забезпечується державними органами та органами місцевого самоврядування України відповідно до Закону України «Про повну загальну середню освіту», забезпечила реалізацію рішення окупаційної адміністрації щодо впроваджування стандартів освіти держави-агресора в очолюваному нею закладі, забезпечивши перехід освітнього процесу на російську програму освіти та припинення розвитку учнів у дусі мовних та культурних традицій українського народу.

Так, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на допомогу державі-агресору (пособництво) шляхом реалізації та підтримки дій та рішень окупаційної адміністрації держави-агресора, а саме так званого «министерства образования и науки ВГА Херсонской области», підтримуючи дії та рішення представників окупаційної адміністрації щодо інтеграції навчальних закладів Херсонської області в освітню систему держави-агресора, на виконання указу так званої «ВГА Херсонской области» N? 265-р від 27.07.2022, на підставі якого створено «ГБОУ Херсонской области «Новотроицкая школа N? 1 Новотроицкого муниципального округа», для забезпечення ефективного виконання завдань,

покладених на окупаційну адміністрацію, щодо стабілізації та розвитку сфери освіти і науки у відповідності до стандартів освіти держави-агресора РФ, ОСОБА_5 , як так званий директор незаконно створеного навчального закладу, перебуваючи за адресою: Херсонська область, Генічеський район, смт. Новотроїцьке, вул. Соборна, 100, організувала підбір кадрів на посади педагогічних працівників, постачання навчальних підручників видавництва РФ за російськими навчальними програмами, агітувала школярів до вступу так званої громадської військово-патріотичної організації РФ - «Юнармії» (всеросійський дитячо-юнацький громадський рух).

Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді так званого «директора

«ГБОУ Херсонской области «Новотроицкая школа N? 1 Новотроицкого

муниципального округа», на виконання рішення так званого «министерства (колишній «департамент») образования и науки ВГА Херсонской области» щодо впровадження на території Херсонської області стандартів освіти РФ, організувала відрядження вчителів до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим на курси підвищення кваліфікації педагогів з метою впровадження та розвитку сфери освіти і науки у відповідності до стандартів освіти держави-агресора РФ.

Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи на території тимчасово окупованого військами держави-агресора смт. Новотроїцьке Генічеського району Херсонської області, в умовах воєнного стану, діючи з метою завдання шкоди Україні, упродовж липня 2022 року по цей час (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), в порушення норм чинного законодавства України, а саме Законів України «Про національну безпеку України», «Про повну загальну середню освіту», підтримувала та реалізовувала рішення так званих

«ВГА Херсонской области», «департамента образования и науки ВГА Херсонской области» та «министерства образования и науки Херсонской области», тобто

окупаційної адміністрації держави-агресора щодо інтеграції навчальних закладів

Херсонської області в освітню систему РФ та впровадження стандартів освіти держави-агресора, чим заподіяла значну шкоду національним інтересам України у вигляді навернення дітям культури і мови держави-окупанта, які навчаються у так званому «ГБОУ Херсонской области «Новотроицкая школа N? 1 Новотроицкого муниципального округа», запровадила систему виховання молоді у дусі підтримки ідей так званого «русского мира» і поваги до державних символів РФ.

Одночасно громадянка України ОСОБА_5 не пізніше вересня-жовтня 2022 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись в тимчасово окупованому військами РФ смт. Новотроїцьке Генічеського району Херсонської області, будучи депутатом Новотроїцької селищної ради Генічеського району Херсонської області (рішення І сесії Новотроїцької селищної ради VII скликання від 26.11.2020 N? 1 «Про підсумки голосування з виборів депутатів Новотроїцької селищної ради VIII скликання»), маючи досвід роботи у сфері освіти, станом на 24.02.2022 займаючи посаду директора Новотроїцького ліцею N? 1 Новотроїцької селищної ради Генічеського району Херсонської області, діючи умисно в інтересах та на користь держави-агресора - РФ, в умовах воєнного стану, з метою завдання шкоди Україні, діючи шляхом реалізації, підтримки рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора в особі так званих «ВГА Херсонской области» та «министерства образования и науки Херсонской области», впроваджувала стандарти освіти держави-агресора в очолюваному нею освітньому навчальному закладі «ГБОУ Херсонской области «Новотроицкая школа N? 1 Новотроицкого муниципального округа», створеному незаконним органом влади на базі Новотроїцького ліцею N? 1 Новотроїцької селищної ради Генічеського району Херсонської області, за наступних обставин. Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді так званого «директора «ГБОУ Херсонской области «Новотроицкая школа N? 1 Новотроицкого муниципального округа», з метою руйнування системи освіти, яка базується на законодавстві України, тобто державної освіти яка має впроваджуватись на території Генічеського району Херсонської області, запровадила стандарти освіти держави-агресора, організувала освітній процес виключно згідно законодавства про освіту держави-агресора - РФ, який повністю протирічить меті як початкової, так і базової середньої освіти в Україні та який формує знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти, спрямовані на возвеличення РФ, її історичної ролі та відповідно заперечення існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України.

Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: Херсонська область,

Генічеський район, смт. Новотроїцьке вул. Соборна, 100, не пізніше вересня-жовтня 2022 року, в очолюваному нею незаконно створеному закладі освіти на посаді так званого «директора «ГБОУ Херсонской области «Новотроицкая школа N? 1 Новотроицкого муниципального округа», усупереч вимогам ст. 10 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 21 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», ст. ст. 7, 12 Закону України «Про освіту», ст. ст. 5, 44 Закону України «Про повну загальну середню освіту», запровадила очну форму навчання за стандартами освіти держави-агресора із виключним викладанням російською мовою, організувала навчальний процес включаючи і виховну роботу молоді тільки за зразком закладів освіти РФ, впроваджує стандарти освіти РФ серед учнів шляхом забезпечення їх підручниками Російської Федерації.

II.Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченої, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 111-1, ч.1 ст.111-2 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 26 червня 2024 року було призначено підготовче судове засідання.

Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченої, було проведено судові засідання: 15.07.2024 року, 07.10.2024 року, та 14.10.2024 року.

Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачена повідомлялась про судовий розгляд кримінального провадження стосовно неї та мала можливість прибути до суду та скористатись своїм правом на вільний вибір захисника, користуватись своїми правами та подати до суду будь-які клопотання чи заяви.

Зазначеною можливістю, наданою судом, обвинувачена ОСОБА_5 не скористалась.

Застосовуючи процедуру заочного судового розгляду суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.

При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст.323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 2 ст.297-1КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст.ст.111-1, 111-2 КК України, за якими, висунуто обвинувачення ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 до призначених судових засідань опублікуванні у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_5 були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.

Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_5 протягом тривалого часу на території України, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останньої за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченої.

Щодо забезпечення права на захист.

Відповідно до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Разом з цим, стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст.52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченого.

З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000249 від 03.06.2024 року висунуте щодо злочинів, передбачених ч.3 ст. 111-1, ч.1 ст.111-2 КК України, тобто тих, які входять до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 07.11.2024 року був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.

Разом з цим, за період часу з 26.06.2024 року (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 09.06.2025 року, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду, офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.

Підсумовуючи, суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.

III. Позиція сторін кримінального провадження.

Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй злочинів. Просив визнати обвинувачену ОСОБА_5 винною за ч. 3 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги на строк 10 років; за ч. 1 ст. 111-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією майна. На підставі частини 1 статті 70 КК України просив призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України на строк 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією майна.

Захисник в судових дебатах зазначив про те, що прокурором не надано жодного доказу того, що освітня програма, яку впроваджувала ОСОБА_5 відповідала освітній програмі країни-агресора. Крім того прокурором не доведено добровільність позиції обвинуваченої. Також захисник вказав на відсутність підтверджень того, що ОСОБА_5 може знати про кримінальне переслідування проти неї. З урахуванням наведеного просив виправдати обвинувачену.

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.06.2024 року (справа 490/46889/24, н/п № 1-кс/490/2333/24), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні поставлених їй у провину кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 111-1, ч.1 ст.111-2 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

-протоколом огляду від 11.07.2023 російського сайту «Единый государственный реестр юридических лиц», де отримано «Выписку из Единого государственного реестра юридических лиц об юридическом лице Государственное бюджетное образовательное учреждение Херсонской области «НОВОТРОИЦКАЯ ШКОЛА № 1 НОВОТРОИЦКОГО МУНИЦИПАЛЬНОГО ОКРУГА». Так зокрема, в відомостях про керівника юридичної особи, зазначено ПІБ ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду від 19.07.2023 публікації в Telegram-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де виявлено допис про колабораційну діяльність ОСОБА_5 директора Новотроїцького ліцею № 1;

-протоколом огляду від 04.08.2023 двух публікацій в Telegram-каналі «Таврия. Новости Херсонской области», де виявлено відео із виступом особи, яку зазначено як « ОСОБА_6 директор Новотроицкого лицея № 1»;

-протоколом огляду від 14.12.2023 публікації в Telegram-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де виявлено відео із виступом жінки, підписаної як « ОСОБА_6 директор школі № 1 пос.Новотроицкого» про проведення в школі ремонтних робіт російськими підрядниками;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_7 за ознаками зовнішності впізнала на фото № 3 ОСОБА_5 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_8 за ознаками зовнішності впізнав на фото № 3 ОСОБА_5 ;

-висновком судової портретної експертизи від 29.04.2024 № СЕ-19/107-24/1948-ФП, відповідно до якого встановлено, що у відеофайлах з назвами: «2023-06-26-remont-novotroitskoj-shkoly», «HD 720 19», «IMG 6895», зображена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також вина обвинуваченої ОСОБА_5 підтверджуюся наступними показами свідків, допитаних в ході судового засідання:

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що знає ОСОБА_5 , як колегу, з якою працював в Новотроїцькому ліцеї № 1, де раніше обвинувачена була директором. Також зазначив, що після 24.02.2022 року навчання в ліцеї було припинено, вчителі лише іноді приходили заповнювати журнали. В липні 2022 ОСОБА_5 провела нараду із колективом ліцею, на якій попросила присутніх визначитись із намірами щодо продовження роботи в ліцеї. За якими стандартами мала б бути організована подальша робота ліцею вона не зазначала, але було зрозуміло, що не за українськими. Мотивувала необхідність продовження роботи тим, що дітям потрібно продовжувати навчання. Поводила себе впевнено і спокійно. Також свідок вказав, що вчителям, які погодились залишитись працювати у приватному спілкуванні після наради обвинувачена обіцяла премію у розмірі 10 тисяч російських рублів. 1 вересня 2022 року ліцей запрацював, на ньому вже висіли російські прапори, на лінійці грав гімн РФ, а ОСОБА_5 зверталась до присутніх російською мовою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що працювала викладачем в ліцеї, в якому ОСОБА_5 була директором. Зазначила, що навчальний рік в 2022 році в школі закінчився за українським законодавством, після чого вона пішла у відпустку. Повернувшись із відпустки була свідком того, як деяких вчителів викликали в кабінет директора для розмови, як казали, ОСОБА_5 пропонувала залишитись працювати вчителем і написати заяву про прийом на роботу та, як наслідок, отримати 10 тисяч рублів премії. Вчителі казали, що вмовляючи залишитись працювати, обвинувачена казала про необхідність продовження навчання дітьми і необхідністю продовжувати заробляти гроші для можливості комфортного життя. Також свідок розповіла, що 1 вересня 2022 року школа розпочала роботу, з цього приводу було знято репортаж російськими ЗМІ. На відео вона бачила як незнайомий чоловік вітає ОСОБА_5 , як директора школи, із початком навчального року та дарує квіти. В школі висіли вже російські прапори. Окрім цього свідок дала пояснення про те, що під час окупації до заступника директора їхньої школи ОСОБА_10 приїжджали російські військові з метою змусити її працювати, після чого остання перестала приходити до школи і була дуже налякана. Натомість ОСОБА_5 на вигляд була дуже спокійна.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що працювала заступником директора Новотроїцького ліцею № 1. Навчальний рік вони закінчили і пішли у короткі відпустки. Влітку ОСОБА_5 зібрала колектив і повідомила про початок роботи за російським законодавством. Крім того окремо збирала і заступників, яким зазначила, що раніше вчителів не цінували, а тепер платитимуть великі зарплати. Також свідок розповіла, що приблизно у квітні 2022 року ОСОБА_5 телефонувала їй і запитувала про наміри працювати в ліцеї за російським законодавством.

Зазначені докази та покази свідків, у сукупності та взаємозв`язку між собою, поза розумним сумнівом свідчать, що ОСОБА_5 перебуваючи та тимчасово окупованій території Херсонської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, запроваджувала стандарти освіти держави-агресора, організувала навчальний процес, включаючи і виховну роботу молоді тільки за зразком закладів освіти РФ.

V.Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення. Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка їх вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену. Крім того, свідки були у встановленому КПК України порядку приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинувачену винною у пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.

Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в інкримінованих їй злочинах, кваліфікація її дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за:

- ч. 3 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, тобто здійснення громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти;

- ч. 1 ст. 111-2 КК України - пособництво державі-агресору, тобто вчинення громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора.

VI. Призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчинених злочинів, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 суд, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України, визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на вище наведене, суд вважає за можливе застосовувати щодо обвинуваченої покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчинених обвинуваченою злочинів проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченої, дають підстави для призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги та з конфіскацією всього належного їй майна, й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого покарання, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винного.

Суд приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_5 шляхом позбавлення волі, відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари і буде відповідати меті покарання, закріпленій ст. ст. 50, 65 КК України, а також забезпечить мету покарання у виді виправлення засудженої та запобігання вчинення нею нових злочинів. Підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, відсутні.

VIІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали:

- 3029,64 гривень за проведення судової портретної експертизи в Закарпатському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта № СЕ-19/107-24/1948-ФП від 29.04.2024.

У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення вказаних експертиз підлягають стягненню із обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 11.06.2024 року стосовно обвинуваченої, за її відсутності, було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без зазначення строку дії такої ухвали.

Зважаючи на обставини справи, призначене обвинуваченій покарання, яке пов`язане з

позбавленням волі, суд вважає за необхідне застосований запобіжний захід залишити без змін до затримання обвинуваченої та приведення вироку до виконання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речові докази відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд, одночасно із ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Як встановлено під час судового розгляду, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.06.2024 року накладено арешт на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , а саме, на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0280; земельна ділянка, площею 1,9999 га, кадастровий номер :04:107:0064, з метою забезпечення конфіскації майна.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 призначається додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є її особистою власністю, з метою забезпечення виконання вироку, арешт, накладений на зазначене вище майно, слід залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 372-374, 376, 615 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги строком на 10 (десять) років.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги рахувати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.06.2024 залишити без змін до затримання обвинуваченої та приведення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.06.2024 року (490/606/23, пр. № 1-кс/490/2227/2024) на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0280; земельну ділянку, площею 1,9999 га, кадастровий номер :04:107:0064 залишити без змін до приведення даного вироку до виконання в частині конфіскації майна.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, захиснику та направити на адресу обвинуваченого.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

СуддяОСОБА_1