Справа № 515/265/25
Провадження № 1-во/515/3/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

03 червня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Одеської області заяву прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про виправлення описки у вироку суду від 17 квітня 2025 року у справі № 515/265/25, щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України,-

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року до Татарбунарського районного суду Одеської області надійшла заява прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , в якій остання просить виправити описку допущену у вироку Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.04.2025 року.

Заяви мотивувала тим, що вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.04.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 382 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі вісімсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) грн в дохід держави.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупність кримінальних правопорушень шляхом повного складення покарання, за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 13 березня 2025 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежуваний захід у виді його направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Також зазначає, що в свою чергу в мотивувальній частині вказаного вироку судом вказано, що обвинувачений раніше судимий, вироком Арцизького районного суду Одеської області від 13 березня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 382 України, та призначено покарання:

- за статтею 126-1 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік;

- за частиною 1 статті 382 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

В силу частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

В силу частини 1, 2 статті 76 КК України покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Застосовано до ОСОБА_4 обмежувальний захід та покладено на нього обов`язок у виді його направлення для проходження програми для кривдників у порядку, передбаченому пункту 5 частини 1 статті 91-1 КК України на строк 3 (три) місяці.

Попереджено ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за статтею 390-1 КК України за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Ухвалено, іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 13 березня 2025 року.

Вирок набрав чинності 15 квітня 2025 року.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, якими передбачено, що за правилами, передбаченими в ч.ч. 1, 3 ст.70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Об`єднана палата Касаційного Кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 01 червня 2020 року (справа №766/39/17) зробила наступні висновки щодо застосування норм права.

При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

При цьому частиною 3 статті 72 КК України визначено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Підстав для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною частиною статті можуть бути застосовані.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити ОСОБА_4 передбачене санкцією ч. 1 ст. 382 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відтак, остаточне покарання слід призначити із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 13 березня 2025 року ОСОБА_4 слід визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, зі звільненням ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком один рік шість місяців, з покладенням обов`язків передбачених частинами 1, 2 статті 76 КК України, та застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід - обов`язок у виді його направлення для проходження програми для кривдників у порядку, передбаченому пункту 5 частини 1 статті 91-1 КК України на строк 3 (три) місяці, попередивши ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне ухилення від проходження програми кривдників, та за даним вироком у виді штрафу у розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 квітня 2025 року, яким ОСОБА_4 призначене покарання у виді штрафу у розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 гривень виконувати самостійно.

ОСОБА_3 вважає що суд в резолютивній частині допустив описку, та просить викласти резолютивну частину вироку в наступній редакції: « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 382 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі вісімсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) грн в дохід держави.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежуваний захід у виді його направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці, попередивши ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст..390-1 КК України за умисне ухилення від проходження програми для кривдників, та за даним вироком у виді штрафу у розмірі 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 квітня 2025 року, яким ОСОБА_4 призначене покарання у виді штрафу у розмірі 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 грн виконувати самостійно. Врешті вирок залишити без змін»

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ч. 2 ст. 379 КПК України їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.04.2025 року Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.04.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 382 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі вісімсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) грн в дохід держави.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупність кримінальних правопорушень шляхом повного складення покарання, за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 13 березня 2025 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежуваний захід у виді його направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили не обирати.

Вказаний вирок у апеляційному порядку не оскаржувався, набрав законної сили 20 травня 2025 року.

Відповідно до ст. 533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною 1 ст. 379 КПК України визначено, що суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Ініціатива щодо виправлення в судовому рішенні описок і арифметичних помилок може виходити від будь-кого з учасників кримінального провадження, інших заінтересованих осіб чи самого суду незалежно від того, набрало це рішення законної сили чи ні.

Описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання в цілому судового рішення.

Отже, виправлення допущених у вироку описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цього судового рішення.

Так, згідно п. 4 Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» суди мають право вирішувати питання, що виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків: про усунення неточностей, допущених у вироці при написанні прізвища, ім`я, по батькові, та інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, якщо вони очевидні та їх виправлення не стосується суті вироку та не тягне за собою погіршення положення засудженого.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення.

При цьому, виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

Отже, судом можуть бути усунуті помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Цю властивість судового рішення в праві називають «незмінністю судового рішення». Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необґрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У конкретному випадку суд не вбачає правових підстав для внесення виправлення у вирок суду від 17.04.2025 року, оскільки вказане не є опискою, а є висновком суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявником фактично порушено питання про зміну судового рішення, що не може бути предметом судового розгляду, який проводиться судом за правилами ст. 379 КПК України, а тому заява про виправлення зазначеної описки у вироку суду до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 372, 379 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про виправлення описки у вироку Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 квітня 2025 року по справі № 515/265/25 щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1