Єдиний унікальний номер 205/5105/25
Номер провадження 1-в/205/338/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання заступник начальника відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 22.12.2021 р. Приморським районним судом м. Маріуполя за ст. 128 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2025 року до Ленінського районного суд міста Дніпропетровська звернулась заступник начальника відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 з поданням про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтовано тим, що 22.01.2022 р. вирок Приморського районного суду м. Маріуполя відносно засудженої особи набрав законної сили. 09.02.2022 р. вирок та розпорядження Приморського районного суду м. Маріуполя відносно засудженого ОСОБА_4 отримано відділом № 2 та прийнято до виконання.

17.10.2022 р. розпочато заходи з виявлення місце знаходження ОСОБА_4 28.11.2022 р. відділом № 2 надіслано матеріали до Головного управління Національної поліції в Донецькій області для оголошення гр. ОСОБА_4 у розшук.

29.12.2022 р. сектором кримінальної поліції Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області відносно ОСОБА_4 заведено ОРС категорії «Розшук» № 17-1070.

31.12.2024 р. до Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі Маріупольське РУП), з метою з`ясування факту ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт надіслано подання на підставі ч. 2 ст. 389 КК України. 08.01.2025 р. відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 389 КК України зареєстровано в ІТС ІПНП (журнал ЄО) за № 28.

14.02.2025 р. отримано відповідь від Маріупольського РУП про відмову у притягненні ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності через те, що вказані факти не містять ознак кримінального правопорушення.

На теперішній час перевірити адресу реєстрації та проживання засудженого ОСОБА_4 неможливо. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, територія м. Маріуполь Донецької області визнана тимчасово окупованою (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 р. №309). Внаслідок окупації м. Маріуполь на його території не функціонують жодні поштові служби та окупаційною владою змінено оператора мобільного зв`язку. Тому надіслати виклик засудженому поштою чи з використанням технічних засобів електронних комунікацій не можливо.

Відповідно до повідомлення з Міністерства соціальної політики України в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_4 не значиться.

Згідно повідомлень: управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Донецькій області засуджений нових кримінальних правопорушень не скоїв; відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції актового запису про смерть ОСОБА_4 не виявлено; Маріупольського міського центру зайнятості з приводу працевлаштування не звертався; Державної спеціалізованої установи «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» труп ОСОБА_4 не досліджувався; ІНФОРМАЦІЯ_2 засуджений не прив`язаний до жодного ТЦК та СП.

На підставі ч.1 ст.80 КК України просять вирішити питання про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Заступник начальника відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву в якій просить проводити розгляд подання без її участі, наполягає на задоволенні подання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, про розгляд справи у його відсутність не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що дане подання, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.5, п.8, п. 9, п. 13-3 частини першої ст. 537 цього Кодексу.

Як зазначено в поданні, засуджений ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наказу ДУ «Центр пробації» від 19.08.2022 року №514/од-22 «Про реорганізацію філій Державної установи «Центр пробації» в областях» та Міністерства юстиції України від 14.09.2022 р. №3854/5 «Про затвердження структури та штатів Державної установи Центр пробації», філія Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, на час воєнного стану, приєднана до філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області та створено філію Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, яка є правонаступником прав та обов`язків філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області. Отже, відділ №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях є правонаступником прав та обов`язків Приморського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації» в Донецькій області.

Відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судом здійснювати правосуддя під час воєнного стану, затвердженої розпорядженням Верховного суду України від 06.03.2022 року №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність судових справ Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області на Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення статті 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. При цьому обов`язковою умовою для такого звільнення є те, що засуджений у межах періоду, зазначеного у статті 80 КК України, не вчинить нового злочину.

Одним із видів покарання є громадські роботи (п. 4 ч. 1 ст. 51 КК України), які у розумінні статті 56 КК України є особливою формою державного примусу, що застосовується судом від імені держави з урахуванням принципу необхідності і достатності до особи, винної у вчиненні злочину, та полягають у виконанні у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що ОСОБА_4 засуджений 22.12.2021 р. Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст. 128 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, що є покаранням менш суворим, ніж обмеження волі, вирок набрав законної сили 22.01.2022 р., строк давності виконання вказаного вироку сплинув 22.01.2024 р. Відповідно до ЄРДР № 0000019, ОСОБА_4 08.01.2022 р. скоїв кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України. Дане правопорушення скоєно до набрання вироком Приморського районного суду м. Маріуполя від 22.12.2021 р., за яким особа перебуває на обліку уповноваженого органу з питань пробації, законної сили. Рішення щодо скоєного правопорушення судом прийнято не було. Факту ухилення засудженим ОСОБА_4 , не встановлено.

Згідно повідомлень: управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Донецькій області засуджений нових кримінальних правопорушень не скоїв; відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції актового запису про смерть ОСОБА_4 не виявлено; Маріупольського міського центру зайнятості з приводу працевлаштування не звертався; Державної спеціалізованої установи «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» труп ОСОБА_4 не досліджувався; ІНФОРМАЦІЯ_2 засуджений не прив`язаний до жодного ТЦК та СП, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст.539 КПК України, ст.152 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання заступника начальника відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Приморського районного суду м. Маріуполя від 22.12.2021 р., за ст. 128 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5