Справа № 202/4047/25
Провадження № 1-кс/202/3731/2025
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин Житомирської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, неодруженого, маючого малолітню дитину, яка проживає з матір`ю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 19.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

16.05.2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане клопотання, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, було передано слідчому судді 16.05.2025 року.

Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час, але не пізніше лютого 2025 року у невстановленому місці, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей, з метою їх подальшої сексуальної експлуатації, заздалегідь знаючи та розуміючи, що вказані дії є незаконними та несуть за собою кримінальну відповідальність, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини - особисту волю, честь та гідність людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вступила у попередню змову з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та невстановленим в ході досудового розслідування чоловіком на ім`я ОСОБА_10 , з метою вчинення особливо тяжких злочинів, які полягали у вербуванні осіб жіночої статі на території Дніпропетровської області, їх переміщенні за кордон до м. Магдебург, Федеративної Республіки Німеччини, з метою сексуальної експлуатації у формі надання сексуальних послуг.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , маючи на меті вербування осіб з метою подальшої сексуальної експлуатації повідомила раніше знайомій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що їй необхідно поїхати до Федеративної Республіки Німеччини, де вона буде під контролем співучасника кримінального правопорушення на ім`я ОСОБА_10 буде надавати сексуальні послуги, з метою відпрацювання вигаданого ОСОБА_12 боргу у сумі 60 000 гривень.

10.04.2025 року близько 14:30 години ОСОБА_8 разом ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на вербування потерпілої ОСОБА_11 , з метою її сексуальної експлуатації, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, будучи обізнаними, що ОСОБА_11 перебуває в уразливому стані, який виник внаслідок збігу складних життєвих обставин, отримавши вимушену згоду потерпілої на її переміщення за кордон, шляхом погроз застосування фізичної розправи, за домовленістю між собою встановили для потерплої дату виїзду 02.05.2025 року та надали вказівку ОСОБА_11 щодо необхідності оформлення закордонного паспорту та виконання інших необхідних дій до вказаної дати.

Потерпіла ОСОБА_11 , перебуваючи ід постійним контролем та погрозами з боку Харути та інших, під супроводом ОСОБА_13 та ОСОБА_5 приїхала до ЦНАП, де нею подано заяву для оформлення закордонного паспорту, під час подачі заяви ОСОБА_12 надавались вказівки виконання дій потерпілою та було сплачено послуги отримання закордонного паспорту у пришвидшеному порядку.

Далі, 30.04.2025 близько 11:39 години ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , переслідуючи єдину корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей, з метою їх сексуальної експлуатації м. Магдебург, Федеративної Республіки Німеччини, продовжуючи вчиняти незаконні дії відносно потерпілої, що перебуває в уразливому стані, в месенджері «Viber» з мобільного телефону НОМЕР_1 надсилали ОСОБА_11 голосові повідомлення з погрозами застосування фізичної розправи у разі її відмови від переміщення за кордон з метою надання сексуальних послуг у підконтрольному співучасникам закладі, чим змушували останню якомога скоріше покинути територію держави.

Надалі, 01.05.2025 року отримавши від потерпілої ОСОБА_11 в месенджері «Viber» з мобільного телефону НОМЕР_1 фото закордонного паспорту оформленого на її ім`я, для переміщення ОСОБА_11 до м. Магдебург, Федеративної Республіки Німеччини під контроль співучасника кримінального правопорушення на ім`я ОСОБА_10 , з метою її сексуальної експлуатації, перебуваючи біля будинку № 13 по бульвару Героїв в м. Кам`янське Дніпропетровської області, ОСОБА_14 , розуміючи, що потерпіла знаходиться в уразливому стані, не може приймати за своєю волею самостійні рішення та чинити опір незаконним діям щодо неї, під погрозою застосування насильства, вимагала від ОСОБА_11 виїхати до м. Магдебург за надісланим їй електронним квитком на автобусний рейс № 437в «Запоріжжя-Дюссєльдорф», що мав виїхати о 23:50 години 02.05.2025 з м. Дніпра до м. Магдебург, після чого була зупинена та затримана працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а саме: вербуванні, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

16.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Вина ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується зібраними досудовим розслідуванням доказами у їх сукупності.

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, тим що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена вже застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але відповідно до вимог кримінального процесуального закону запобіжний захід є заходом забезпечення кожного конкретного кримінального провадження і у випадку скасування чи зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 у іншому кримінальному провадженні належна процесуальна поведінка вказаної особи у новому кримінальному провадженні може бути не забезпечена через відсутність щодо нього у цьому провадженні рішення про застосування запобіжного заходу. Зазначений ризик, окрім іншого підтверджується тим, що ОСОБА_5 наразі, не має на утриманні дітей та батьків, що у свою чергу свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків у останнього.

Ризик, передбачений п. 2, ч. 1 ст. 177 КПК України, тим що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які були вилучені в ході проведення слідчих дій та мають значення речових доказів, оскільки на теперішній час органами досудового розслідування злочинну діяльність підозрюваного ОСОБА_5 викрито не в повній мірі, повідомлено про підозру не за всіма фактами скоєних кримінальних правопорушень, здійснюється збір доказів, що також свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, здійснити доступ до засобів комунікації, видалити фото, аудіо-записи, номери телефонів осіб, які мають відношення до вчинення злочину проти волі, честі та гідності особи.

Ризик, передбачений п. 3, п. 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на потерпілу ОСОБА_11 , свідка який їй знайомий, на інших підозрюваних, експертів, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 будучи обізнаний у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами та вказівками підозрюваний ОСОБА_5 може допомогти особам, яких органами досудового розслідування ще не встановлено та до кримінальної відповідальності не притягнуто ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності, що, як наслідок, потягне за собою можливість отримання підозрюваним ОСОБА_5 більш м`якого покарання.

Така поведінка підозрюваного перешкоджає завданням кримінального провадження, а саме: забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Ризик, передбачений п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що також підтверджується репутацію самого підозрюваного ОСОБА_5 , який достовірно обізнаний про форми та методи викриття та документування злочинної діяльності, має навички ретельного маскування своєї злочинної діяльності, конспірації, розуміє, що на теперішній час документування способу його життя, злочинної діяльності органами досудового розслідування припинено.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 19.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а саме: вербуванні, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

16.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Встановлено, що ОСОБА_15 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При заявлені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, ураховано та не порушено вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Отже, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_5 кримінально протиправного діяння.

Також, слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого.

За таких умов, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею враховано, що підозрюваний має професійно-технічну освіту, має малолітню дитину, постійне місце проживання, однак лише такі обставини, на переконання слідчого судді, не можуть нівелювати зазначені ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , а відтак не можуть свідчити на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне не визначити підозрюваному розмір застави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 181, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.06.2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 26.05.2025 року о 14.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1