ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/23034/23

Провадження №1-кп/522/3180/25

01 вересня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001252, відомості про яке внесено 18.09.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, громадянки України, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом офіцерського складу, яка на час вчинення правопорушення обіймала посаду старшого інженера відділу інформаційних систем центру інформаційних систем 68 об`єднаного інформаційно-телекомунікаційного вузла, ВОС 5311003 в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан-лейтенант», не заміжньої, яка має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом офіцерського складу, проходячи військову службу на посаді старшого інженера відділу інформаційних систем центру інформаційних систем 68 об`єднаного інформаційно-телекомунікаційного вузла, ВОС 5311003, військової частини НОМЕР_1 , 18.09.2023 року приблизно о 08 годині 10 хвилині, керуючи технічно справним автомобілем «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Розкидайлівська у Приморському районі м. Одеси з боку вул. Садіковської в напрямку вул. 10-го Квітня, напроти буд. № 6 по вул. Розкидайлівська, при обмеженій видимості через осліплення сонцем, порушуючи пункти 1.5, 2.3 (6), 12.1, 12.3, 19.3 Правил дорожнього руху України, не обравши тієї безпечної швидкості свого руху, яка 6 дозволяла безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну для неї дорожньої обстановки, не зменшивши швидкість руху керованого нею автомобіля аж до зупинки автомобіля та продовжуючи рух у вказаному напрямку руху, будучи неуважною, не услідкувавши за дорожньою обстановкою, вчасно не вживши заходів для зменшення швидкості руху керованого нею автомобіля аж до зупинки транспортного засобу, проявивши кримінальну протиправну недбалість здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину вул. Розкидайлівська у невстановленому для переходу місці, рухаючись з права наліво по ходу напрямку руху автомобіля «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2 у темпі середнього кроку.

За результатами дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_7 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток тазу: перелом лівої лобкової кістки, лівої сідничної кістки, перелом дна правої вертлюгової западини; забою правої половини грудної клітки, забою м`яких тканин скронево-тім`яної області з права, садна кінцівок.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_9 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала в повному обсязі та пояснила, що 12.09.2022 року вранці, близько 08 години 15 хвилин, їхала по вул. Розкидайлівській у м. Одеса на своєму автомобілі «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалась в напрямку вул. Старопортофранківська зі швидкістю приблизно 30-40 км./год. Зазначила, що день був сонячний і коли вона наближалась до пішохідного переходу, на дорозі нікого не було, пішоходів не бачила. Однак, не доїхавши до нього метрів десять, відчула поштовх, вийшла з машини і побачила потерпілу, яка лежала на землі і перебувала у свідомості та комусь телефонувала, а навколо стояли люди. Обвинувачена показала суду, що вслід за нею до того пішохідного переходу під`їхала поліція, а потім приїхала «швидка допомога». Потерпіла перебувала в лікарні шість днів, після чого лікувалась амбулаторно. ОСОБА_9 пояснила, що вони домовились із потерпілою про відшкодування збитків в розмірі 30 000 грн., про що було складено розписку у присутності свідків, а саме матері потерпілої та сусідки. Обвинувачена повідомила, що вони бажали укласти угоду про примирення, потерпіла просила надіслати їй угоду для ознайомлення, вони погодили час та місце зустрічі для її підписання, однак ОСОБА_7 на зустріч не з`явилась. Після чого до суду був надісланий цивільний позов потерпілої. Із вказаним цивільним позовом ОСОБА_9 не погодилась і пояснила суду, що його не визнає,тоскільки виплатила потерпілій всю обговорену суму, яка була нею витрачена на лікування.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 12.09.2022 року вона йшла на базар по вул. Розкидайлівській у м. Одесі та переходила дорогу на відстані приблизно 5 метрів від пішохідного переходу, жодного транспорту не було, в телефон не дивилась, а просто тримала його у руці. Отямилась у лікарні, де їй почали надавати медичну допомогу, оскільки було зламано два ребра, ключиця та стегно. Десять днів перебувала у лікарні, після чого лікувалась амбулаторно. Пояснила, що обвинувачена ОСОБА_9 одного разу приїздила до неї додому та обіцяла відремонтувати мобільний телефон, а також надала грошові кошти, про що є розписка, у сумі 30 000 грн., яку дійсно було складено у присутності свідків. В подальшшому потерпіла подала суду заяву про подальший судовий розгляд за її відсутності.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтверджується окірм її повного визнання вини, також і наступними дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

-витягом з ЄРДР за №0001252 від 18.09.2023 року, відповідно до якого 18.09.2023 року о 08 год. 10 хв. в Приморському районі м. Одеси по вул. Розкидайлівська зі сторони вул. Південна в напрямку руху Старопортофранківська здійснював рух автомобіль «Мазда 6» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який напроти буд. 3 вул. Розкидайлівська допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перетинала проїзну частину вул. Розкидайлівська у невстановленому для цього місці, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. В результаті ДТП тілесні ушкодження отримала пішохід ОСОБА_7 у вигляді ЗЧМТ, СГМ, перелому кісток тазу, госпіталізована у відділення травматології КНП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОМР. Зареєстровано у ЖЕО ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за №10201 від 18.09.2023 року;

-постановою про визначення органу, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва від 21.11.2023 року, відповідно до якої визначено орган прокуратури для здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0001252 від 18.09.2023 року за Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону;

-постановою про призначення групи прокурорів від 21.11.2023 року у кримінальному провадженні №0001252 від 18.09.2023 року;

-постановою про визначення групи слідчих від 19.09.2023 року;

-копією рапорту щодо виклику 102 за фактом ДТП з потерпілим, що мала місце за адресою: АДРЕСА_3 ;

-довідкою з КНП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОМР від 18.09.2023 року №23535, згідно якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зверталась до відділення екстренної медичної допомоги 18.09.2023 року з 09 год. 00 хв. із діагнозом забій міжскроневої і тім`яної ділянки голови, перелом кісток таза. Госпіталізована у травматичне відділення;

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.09.2023 року за участі ОСОБА_9 , відповідно до якого місцем дорожньо-транспортної пригоди є АДРЕСА_4 , з асфальтним покриттям без нерівностей та пошкоджень із двома смугами руху в напрямку проведення огляду;

-схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.09.2023 року;

-копією наказу начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 №2393 від 18.09.2023 року;

-фото-таблицею до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.09.2023 року;

-висновком КНП « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.09.2023 року №002151, відповідно до якого ОСОБА_9 твереза і ознак сп`яніння не виявлено;

-посвідченням водія ОСОБА_9 серії НОМЕР_3 , виданого 03.11.2021 року;

-свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «MAZDA», НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 ;

-полісом №215338916 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого Страховиком є СК ВУСО, а Страхувальником ОСОБА_9 ;

-заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якій вона просить визнати її потерпілою у кримінальному провадженні №0001252 від 18.09.2023 року;

-постановою від 21.09.2023 року у кримінальному провадженні №0001252 від 18.09.2023 року про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, здійснених в автоматичному режимі, що належать ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », та розміщені на фасаді буд. АДРЕСА_5 , щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.09.2023 року приблизно о 08:10 год. у АДРЕСА_4 , за участі водія автомобіля «Мазда», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 та пішохода ОСОБА_7 ;

-протоколом огляду, отримання та виготовлення копії інформації від 12.09.2023 року у приміщенні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », розташованому за адресою: АДРЕСА_5 , а саме відео щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.09.2023 року приблизно о 08:10 год. у АДРЕСА_4 , за участі водія автомобіля «Мазда», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 та пішохода ОСОБА_7 ;

-постановою від 31.10.2023 року про залучення до кримінального провадження №0001252 від 18.09.2023 року в якості речового доказу CD-R диск, об`ємом 700 МВ, марки Verbatim, наданий уповноваженим представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 »;

-протоколом огляду речового доказу від 31.10.2023 року, об`єктом якого є CD-R диск, об`ємом 700 МВ, марки Verbatim, наданим уповноваженим представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 »;

-Додатком до протоколу огляду речового доказу від 31.10.2023 року у виді CD-R диску, об`ємом 700 МВ, марки Verbatim, наданим уповноваженим представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 »;

-запитом слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_12 від 28.09.2023 року №60.2-12425 до генерального директора КНП « ІНФОРМАЦІЯ_8 » щодо надання копії картки виклику швидкої медичної допомоги на дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 18.09.2023 року приблизно о 08:10 год. у АДРЕСА_4 ;

-супровідним листом КНП « ІНФОРМАЦІЯ_8 » №2228 від 02.10.2023 року із додатками: копією картки виклику швидкої медичної допомоги (форма 109/о) та копією картки виїзду швидкої медичної допомоги (форма 110/о);

-копією картки виклику швидкої медичної допомоги (форма 109/о) від 18.09.2023 року №228, згідно якої диспетчер №1164 ОСОБА_13 прийняла виклик з приводу дорожньо-транспортної пригоди, наїзд на пішохода із 1 постраждалим за адресою: АДРЕСА_3 ;

-копією картки виїзду швидкої медичної допомоги (форма 110/о) №228 від 18.09.2023 року за адресою: АДРЕСА_3 , з приводу ДТП, постраждалою є ОСОБА_7 ;

-постановою про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи від 21.09.2023 року, згідно якої доручено проведення судової транспортно-трасологічної експертизи експертам ІНФОРМАЦІЯ_9 . На вирішення експерта поставлено наступні питання: «Чи є на автомобілі «Мазда», р.н. НОМЕР_2 сліди контакту з пішоходом, якщо так, то який механізм їх утворення, характер і локалізація та якою частиною автомобіля був первинний контакт із пішоходом?»;

-висновком експерта №23-4912 від 02.11.2023 року судової транспортно-трасологічної експертизи слідів на автомобілі Mazda 6 р/н НОМЕР_2 , відповідно до якого в ході експертного огляду виявлені та зафіксовані в передній правій частині автомобіля Mazda 6 р/н НОМЕР_2 пошкодження у вигляді тріщин та комплекса трас переднього бампера справа, руйнування розсіювача світла передньої правої фари, пологої вм`ятини капота двигуна справа, тріщин вітрового скла справа, орієнтовані у напрямку спереду назад в сукупності характерні для утворення в результаті контактної взаємодії з об`єктом, який не має слідоутворюючих кромок, по міцності рівних металу, але володіє істотною інерційною масою, тобто з тілом через одяг (речі) пішохода. Пошкодження відображають наступний механізм утворення: контактування тіла пішохода з передньою правою частиною автомобіля (передній бампер справа, передня права фара) з наступним закиданням на капот двигуна та вітрове скло;

-постановою про призначення судової авто-технічної експертизи від 21.09.2023 року, згідно якої доручено проведення судової авто-технічної експертизи експертам ІНФОРМАЦІЯ_9 . На вирішення експерта поставлено наступні питання: «Чи є технічні несправності в ходовій частині, рульовому управлінні, гальмівній системі автомобілі «Мазда», р.н. НОМЕР_2 , якщо є, то який характер цих несправностей і коли вони виникли та чи міг водій даного транспортного засобу своєчасно виявити виявлені несправності до настання події ДТП?»;

-висновком експерта №23-4911 від 02.11.2023 року судової авто-технічної експертизи технічного стану автомобіля Mazda 6 р/н НОМЕР_2 , з якого убачається, що ходова частина, рульове керування, гальмова система автомобіля Mazda 6 р/н НОМЕР_2 перебували в працездатному стані, дозволяли водієві контролювати напрямок руху автомобіля по наміченій траєкторії, знижувати швидкість руху з відомою водію ефективністю, аж до зупинки, що свідчить про відсутність технічних несправностей на досліджуваному автомобілі, які б могли привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу;

-постановою про призначення комплексної судової комп`ютерно-технічної та авто-технічної експертизи від 01.11.2023 року, якою доручено проведення комплексної судової комп`ютерно-технічної та авто-технічної експертизи по обставинам дорожньо-транспортної пригоди експертам ІНФОРМАЦІЯ_9 . На вирішення експерта поставлено наступні питання: «1. Чи містяться на наданих на дослідження носіях інформації відео файли? Якщо так, прошу провести їх медіа характеристики, зокрема вказати параметри, кількість кадрів на секунду? 2. Як у даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти водій автомобіля Mazda 6 р/н НОМЕР_2 згідно Правил дорожнього руху України? 3. Чи мав водій автомобіля Mazda 6 р/н НОМЕР_2 технічну можливість уникнути ДТП (наїзду на пішохода) належним виконанням вимог Правил дорожнього руху України? 4. Дії кого із учасників ДТП, з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв`язку із ДТП?»,

-висновком експертів №23-5578 від 09.11.2023 року комп`ютерно-технічної та авто-технічної експертизи обставин наїзду автомобіля Mazda 6 р/н НОМЕР_2 на пішохода, згідно з яким наданий на дослідження оптичний носій CD-R з маркуванням «Verbatim» дозволяє зчитувати записану на ньому інформацію. На оптичному носії CD-R з маркуванням «Verbatim»був виявлений мультимедійний файл, який містить відеозапис. Медіа характеристики виявленого відеозапису наведено у Розділі №2 Дослідницької частини цього Висновку. Параметр fps відеозапису у файлі «NVR_ch2_main_1700_1759.dav» відповідно до отриманих експертом метаданих становить 15 кадрів на секунду. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водій автомобіля Мазда 6 р/н НОМЕР_2 мала технічну можливість запобігти наїзду, шляхом зниження швидкості руху аж до зупинки, що регламентовано вимогою п.12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних дії водія, автомобіля Мазда 6 р/н НОМЕР_2 , які не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з настанням ДТП;

-клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів від 06.10.2023 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з можливістю вилучення оригіналів усіх документів та речей, ( в тому числі КТ знімки, МРТ знімки, рентгенівські знімки на цифровому носії або на магнітній плівці), з яких складається зазначена медична карта стаціонарного хворого, яка знаходилась та зберігається в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ОМР, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;

-ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з можливістю вилучення оригіналів усіх документів та речей, ( в тому числі КТ знімки, МРТ знімки, рентгенівські знімки на цифровому носії або на магнітній плівці), з яких складається зазначена медична карта стаціонарного хворого, яка знаходилась та зберігається в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ОМР, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;

-протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 30.10.2023 року до медичної картки стаціонарного хворого №11580 на ім`я ОСОБА_7 на 23 арк., DVD-диску з КТ записом ОСОБА_7 ;

-описом речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, а саме медичної картки стаціонарного хворого №11580 на ім`я ОСОБА_7 на 23 арк., DVD-диску з КТ записом ОСОБА_7 від 30.10.2023 року;

-DVD-диском, вилученим з КНП « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ОМР під час проведення тимчасового доступу до речей та документів;

-постановою про призначення судово-медичної експертизи від 30.10.2023 року, якою доручено проведення судово-медичної експертизи ІНФОРМАЦІЯ_11 гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На вирішення експерта поставлені наступні питання: «Чи наявні у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тілесні ушкодження? Якщо так, то який механізм їх утворення, локалізація, давність і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень? Чи можливе їх отримання в результаті зазначеного ДТП?»;

-висновком експерта №1565 від 30.10.2023 року, який провів судово-медичну експертизу гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (39 років), по медичній документації. На підставі даних судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за медичною документацією, експерт прийшов до наступних висновків: 1.2.3. У гр. ОСОБА_7 малися наступні тілесні ушкодження: перелом кісток тазу перелом лівої лобкової кістки, лівої сідничної кістки, перелом дна правої вертлюгової западини, забій правої половини грудної клітки, забій м`яких тканин скронево-тім`яної області справа, садна кінцівок. Вказані ушкодження спричиненні дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля та дорожнє покриття в умовах ДТП (наїзд автомобіля на пішохода). Дані ушкодження утворилися незадовго до звернення гр. ОСОБА_7 у лікувальний заклад (КНП « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ОМР), і таким чином, могли бути заподіяні 18.09.2023 року. Всі вищевказані ушкодження не були небезпечними для життя, складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом, спричини тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на неупередженому, повному та всебічному дослідженні усіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки всі докази встановлені, зібрані та досліджені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом також не встановлено. Досліджені в судовому засіданні докази узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, спроможних спростувати висновки суду при розгляді справи, не встановлено.

Підстави ставити під сумнів вказані вище документи, усі інші докази, досліджені судом, відсутні, оскільки усі вони взаємоузгоджені, належні, допустимі, достовірні та не викликають сумнівів у суду.

Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин учинений і обвинувачений винний у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази по справі поза розумним сумнівом, суд дійшов до висновку про наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_9 ознак складу інкримінованого їй кримінального правопорушення, кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття, визнання вини та добровільне відшкодування збитку завданого потерпілій.

Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, данні, що характеризують особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вчинила неумисний необережний злочин, позитивно характеризується за місцем служби, не заміжня та має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, її ставлення до скоєного, а саме визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків потерпілій, яка відповідно до картки виїзду швидкої допомоги № 228 від 18.09.2023 рокумала запах алкоголю у видихуваному повітрі. (т.2, а.с. 92)

Так, формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_9 проявилося щире каяття.

Суд також враховує, що ОСОБА_9 є військовослужбовцем військової служби за контрактом офіцерського складу, яка на час вчинення правопорушення обіймала посаду старшого інженера відділу інформаційних систем центру інформаційних систем 68 об`єднаного інформаційно-телекомунікаційного вузла, ВОС 5311003 в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан-лейтенант», відтак покарання у виді виправних робіт, відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України, до неї не може бути застосовано.

Частиною 2 ст. 60 КК України, передбачено, що покарання у виді арешту не може бути застосовано до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років. Так, судом враховано, що ОСОБА_9 має на утриманні дитину - малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває у віці шести років.

Так само до ОСОБА_9 не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується, зокрема, до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій ОСОБА_9 слід призначити у виді штрафу в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Крім того, санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачене безальтернативне, обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, відтак суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_9 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.1 КК України - Кримінальний кодекс України, між іншим, має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина від злочинних посягань, а також запобігання злочинам.

З огляду на викладене, суд вважає, що таке покарання буде справедливим, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , суд дійшов наступних висновків.

Так, потерпілою ОСОБА_7 до обвинуваченої ОСОБА_9 заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 30 000 гривень, який обвинувачена ОСОБА_9 не визнає, також потерпіла ОСОБА_7 просила стягнути з ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_12 », на її користь виплати у розмірі 120 400 гривень.

Представником ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_12 » - адвокатом ОСОБА_14 поданий відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що витрати, пов`язані із лікування потерпілого, та необхідність їх здійснення мають бути документально підтверджені відповідним закладом охорони здоров`я.

У свої запереченнях представник ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_12 » - адвокат ОСОБА_14 зазначає, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду пов`язану з лікуванням потерпілого становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої підлягають частковому задоволенню виходячи з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як слідує з положень ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В цивільному позові до ОСОБА_9 потерпіла зазначає, що обвинуваченою, внаслідок скоєного кримінального правопорушення, спричинено матеріальну шкоду у розмірі 30 000 гривень, в обґрунтування чого зазначає, що вчинене кримінальне правопорушення суттєво вплинуло на її життя, життя її рідних та близьких, внаслідок фізичних та емоційних вад.

Суд звертає увагу на те, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 містить обґрунтування понесених нею моральних страждань, натомість у прохальній частині остання просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 30 000 гривень саме матеріальної шкоди.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

ОСОБА_9 цивільний позов щодо стягнення з неї матеріальної шкоди не визнала та зазначила, що компенсувала потерпілій матеріальну та моральну шкоду у сумі 30 000 гривень, що учасниками кримінального провадження не оспорюється.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд констатує, що потерпіла не виконала визначеного ЦПК України обов`язку щодо доведення стороною обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та не довела перед судом заявлений нею розмір матеріальної шкоди.

Так на підтвердження понесених витрат позивачем долучено копії платіжних документів про придбання медичних препаратів, продуктів харчування, проте у наявних у матеріалах справи медичних документах відсутній перелік медикаментів за призначенням лікарів для лікування потерпілої, а відтак ОСОБА_7 не доведено що саме зазначені медикаменти та в визначеній кількості, на придбання яких були надані квитанції, були призначені саме лікарем для її лікування.

Крім того, квитанції містять відомості щодо придбання й інших товарів, необхідність яких для лікування потерпілого не доведена належними до допустимими доказами, зокрема предмети одягу та мобільної техніки.

З матеріалів справи та пояснень наданих обвинуваченою та потерпілою під час судового розгляду убачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 домовились про відшкодування збитків в розмірі 30 000 грнивень, про що було складено розписку 10.10.2023 року, у присутності свідків, а саме матері потерпілої та сусідки (т.1 а.с. 53).

Суд також приймає до уваги, що потерпіла ОСОБА_7 під час дорожньо-транспортної пригоди перетинала проїжджу частину у не встановленому місці, що також є порушенням вимог ПДР України.

На теперішній час, як встановлено в ході судового розгляду, вказана сума обвинуваченою ОСОБА_9 відшкодована потерпілій ОСОБА_7 , в повному обсязі.

Відтак, цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 до обвинуваченої ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 30 000 гривень задоволенню не підлягає.

Однак, слід зауважити, що потерпіла ОСОБА_7 не позбавлена права звернутись із належним цивільним позовом у порядку цивільного судочинства.

З приводу заявленої вимоги про відшкодування матеріальної шкоди з ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_12 » в розмірі 120 400 гривень, суд приходить до наступних висновків.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку), винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Страхова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки застрахована в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 ». Згідно з умовами страхового полісу № 215338916 розмір страхової виплати на одного потерпілого складає 320 000 гривень за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, і 160 000 за шкоду, заподіяну майну ( т.2 а.с. 46).

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону №1961-ІV передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 24 Закону №1961-ІV (п.24.1) визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Згідно п. 24.2 вказаної статті, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Статтею 24 Закону №1961-ІV (п.24.1) передбачено, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить:

-у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

-у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

-у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

-у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Стійкою втратою працездатності вважається будь-яка втрата професійної працездатності, що визначається органами медико-соціальної експертизи (МСЕК).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, цивільним позивачем (потерпілим) не надано суду доказів на підтвердження вказаних обставин, а саме висновку органів медико-соціальної експертизи про встановлення ОСОБА_7 ступеню втрати працездатності.

Відтак, позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_7 до ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 » в частині стягнення відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності в сумі 80 400 гривень, задоволенню не підлягають.

Щодо вирішення позовних вимог в частині витрат на реабілітацію в розмірі 25 000 гривень, суд виходить із того, що позивачкою не надано достатніх й достовірних доказів, які б підтверджували фактичне понесення таких витрат та їх розмір, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, відповідно до обвинувального акту, у кримінальному провадженні було проведено комплексну комп`ютерно-технічну та авто-технічну, судову авто-технічну та транспортно-трасологічну експертизи.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_9 витрати на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0001252 за проведення судової комп`ютерно-технічної та автотехнічної експертизи №23-5578 від 09.11.2023 року у сумі 7 169 (сім тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 40 (сорок) копійок; за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи слідів на автомобілі «Mazda 6» р/н НОМЕР_2 №23-4912 від 02.11.2023 року у сумі 1911 (одна тисяча дев`ятсот одинадцять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки; за проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «Mazda 6» р/н НОМЕР_2 №23-4911 від 02.11.2023 року у сумі 1672 (одна тисяча шістсот сімдесят дві) гривні 86 (вісімдесят шість) копійок.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2023 р., на автомобіль «Mazda 6» р/н НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 належить ОСОБА_9 , скасувати.

Долю речових доказів, відомості про які надано прокурором в судовому засіданні, слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України наступним чином:

-автомобіль «Mazda 6» р/н НОМЕР_2 - вважати повернутим належному власнику, відповідно до зберігальної розписки, а саме ОСОБА_9 ;

-CD-R диск, об`ємом 700 МВ, марки Verbatim, наданий уповноваженим представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » - зберігати у матеріалах кримінального провадження №0001252.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 8, 9, 100, 118,124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 та ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_12 » про стягнення матеріальних збитків, моральної шкоди та відшкодування, пов`язане із стійкою втратою працездатності - залишити без задоволення.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2023 р., на автомобіль «Mazda 6» р/н НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 належить ОСОБА_9 - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні №0001252:

-автомобіль «Mazda 6» р/н НОМЕР_2 - вважати повернутим належному власнику, відповідно до зберігальної розписки, ОСОБА_9 ;

-CD-R диск, об`ємом 700 МВ, марки Verbatim, наданий уповноваженим представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » - зберігати у матеріалах кримінального провадження №0001252.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0001252 за проведення судової комп`ютерно-технічної та автотехнічної експертизи №23-5578 від 09.11.2023 року у сумі 7 169 (сім тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 40 (сорок) копійок; за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи слідів на автомобілі «Mazda 6» р/н НОМЕР_2 №23-4912 від 02.11.2023 року у сумі 1911 (одна тисяча дев`ятсот одинадцять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки; за проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «Mazda 6» р/н НОМЕР_2 №23-4911 від 02.11.2023 року у сумі 1672 (одна тисяча шістсот сімдесят дві) гривні 86 (вісімдесят шість) копійок.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1