Справа № 216/3413/25
провадження 1-кс/216/1284/25
УХВАЛА

іменем України

09 травня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області:

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001905 від 10.02.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Єнський, Мурманської області, росія, громадянина України, одруженого, який має незакінчену вищу освіту, раніше не судимого, військовослужбовця призваного під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, перебуває на посаді стрільця 2-го відділення 2- го стрілецького взводу стрілецької роти 1- го стрілецького батальйону (з охорони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у званні «старший солдат», зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

встановив:

До Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001905 від 10.02.2025, за фактом порушення правил дорожнього руху військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості ОСОБА_7 та смерть ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на посаді стрільця 2-го відділення 2- го стрілецького взводу стрілецької роти 1- го стрілецького батальйону (з охорони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у званні «старший солдат», 09.02.2025 близько 17.57 годин, в темний час доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 . рухався по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини Р-74 Криворізького району Дніпропетровської області в напрямку м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі сторони смт. Широке Криворізького району Дніпропетровської області, зі швидкістю близько 140/ км/год.

При цьому, перебуваючи за кермом вказаного транспортного засобу ОСОБА_4 відповідно до висновку експерта ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово- медичної експертизи» Криворізький районний відділ №329/19 від 14.03.2025 перебував у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня (при токсикологічному аналізі крові на алкоголь №542 віл 10.02.2025 в крові ОСОБА_4 виявлено 0, 85% алкоголю).

Таким чином, ОСОБА_4 09.02.2025 близько 17.57 годин, в темний час доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи за кермом у стані алкогольного сп`яніння, заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, порушивши тим самим п. 2.9 а) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини Р-74 Криворізького району Дніпропетровської області в напрямку м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі сторони смт. Широке Криворізького району Дніпропетровської області, в порушення п. 12.1 в) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, рухаючись із небезпечною для темної доби швидкістю приблизно 140 км/год, діючи з кримінальною протиправною недбалістю, проявляючи неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахувавши швидкість руху та дорожню обстановку, на заокругленні проїзної частини дороги, втратив контроль над керованим ним автомобілем та допустив виїзд за межі проїзної частини, після чого в стані заносу виїхав на смугу зустрічного руху та допустив лобове зіткнення на полосі зустрічного руху передньою частиною керованого ним транспортного засобу марки «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з передньою частиною транспортного засобу, який рухався в зустрічному напрямку марки «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому на передньому пасажирському сидінні перебувала пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого водій ОСОБА_7 та пасажир ОСОБА_8 були госпіталізовані до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради з отриманими в результаті вказаної ДТП тілесними ушкодженнями де ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 о 06.15 годині померла від отриманих тілесних ушкоджень.

Внаслідок вказаної дорожньо- транспортної пригоди водій транспортного засобу «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_7 відповідно до висновку експерта ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово- медичної експертизи» Криворізький районний відділ №328 від 12.03.2025 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 5,6,7 ребер ліворуч, закритого перелому правої променевої кістки, закритого перелому основної фаланги 5 пальця правої кисті, що підтверджується даними огляду, медичних документів на його ім`я, даними рентгенологічного дослідження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби).

Пасажир транспортного засобу «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_8 внаслідок вказаної дорожньо- транспортної пригоди, відповідно до висновку експерта ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово- медичної експертизи» Криворізький районний відділ №450 від 13.03.2025 отримала тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепна травма; крововилив у м`які покривні тканини голови в лівій лобній області, крововиливи під оболонки головного мозку, субдуральна гематом об`ємом 25 мл.. Тупа травма тулуба, шиї: перелом тіла грудини, множині переломи ребер по декільком анатомічним лінія, вивих С5-го шийного хребця, уламковий переломом Сб-го шийного хребця, забій спинного мозку, розрив великого чепця, забій серця, забій легень, синці грудної клітки, синець живота, садна лівого плеча, синці лівого плеча, лівого передпліччя, синець правого ліктьового суглоба, синець правого плеча, синці лівого стегна, синці правого стегна, садна грудної клітки, садна лівого плеча. Крововиливи підвішуючого апарату внутрішніх органів. Вказані тілесні ушкодження, як окремо так у сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_8 настала від сполученої травми голови, тулуба, шиї, що супроводжувалася переломами кісток скелета, ушкодженнями м`яких тканин та органів трупа. Перебіг травми ускладнився розвитком поліорганої недостатності, що і з`явилося безпосередньою причиною його смерті. Висновок підтверджується комплексом ушкоджень виявлених на тілі трупа, морфологічними ознаками зі сторони внутрішніх органів.

Відповідно до висновку експерта Дніпропетровська НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/І04-25/7728-ІТ від 19.03.2025 в діях водія ОСОБА_4 по керуванню автомобілем «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачаються невідповідності вимог п. 12.1 в) Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо- транспортною пригодою.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк до 10 років.

07 травня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілого.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі вищевикладеного є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, виправдовують обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували. Підозрюваний повідомив, що заходи фізичного або психологічного тиску до нього не застосовувались, його позиція є добровільною та свідомою.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді.

3.1. Підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: (1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; (2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; (4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; (5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; (6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; (7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; (8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; (9) носити електронний засіб контролю (ч. 5 ст. 194 КПК України).

3.2. Набуття статусу підозрюваного.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, складено і підписано 07.05.2025 та вручено 07.05.2025 о 04 год 00 хв.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до його вчинення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 09.02.2025;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_8 від 21.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 14.02.2025;

- протоколом огляду карти пам`яті з відеозаписом ДТП від 14.02.2025;

- висновком судово- медичного експертизи ОСОБА_10 від 12.03.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 18.02.2025;

- висновком судово- медичної експертизи ОСОБА_4 від 14.03.2025;

- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 від 13.03.2025;

- протоколом огляду транспортного засобу від 10.02.2025;

- висновком автотехнічної експертизи від 19.03.2025.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК, а саме: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) незаконно впливати на потерпілого та свідків, (3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

3.4.1. Наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду: обвинувачений є військовослужбовцем військової служби за контрактом, зміна місця його дислокації може унеможливити його явку до органу досудового розслідування та суду.

За таких обставин, наявність міцних соціальних зв`язків, у тому числі і родини, не є достатньо стримуючим фактором, що може повність невілювати вказаний ризик.

3.4.2. Наявність ризику незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого і свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого і свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Слідчий суддя вважає, що оскільки підозрюваному відомі анкетні дані, місце мешкання потерпілого та свідків, вказане свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних підозрюваному показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст.23 КПК України.

3.4.3. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає його не доведеним, оскільки ані в самому клопотанні, ані в судовому засіданні стороною обвинувачення не тільки не обґрунтовано, а навіть не вказано які саме дії підозрюваний може вчинити для перешкоджання встановлення істини у справі, а тому вказаний ризик є лише припущенням сторони обвинувачення.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановленого ризику кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання в м. Кривий Ріг, наявність у нього родини;

- наявність у підозрюваного постійного місця роботи, оскільки він є військовослужбовцем військової служби за контрактом, тому зміна місця його дислокації може унеможливити його явку до органу досудового розслідування;

- майновий стан підозрюваного, який має постійний дохід;

- за станом здоров`я ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю, але отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок ДТП;

- репутацію підозрюваного, який раніше не був судимий;

- відсутність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, який на думку слідчого судді не є високим;

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у разі визнання винуватим у вчиненні якого йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі.

3.6. Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме домашній арешт, оскільки застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливість для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Таким чином, слідчий суддя вважає достатнім застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Разом із цим, слідчий суддя враховує обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк дії такого запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованого злочину, про наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик вчинення ним дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово.

Слід зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваної з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень частини 1 статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, заборонити підозрюваному цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, прокурора, суду в межах строку досудового розслідування, строком на 1 (один) місяць 29 (двадцять дев`ять) днів, тобто до 07 липня 2025 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 до закінчення строку дії запобіжного заходу, такі обов`язки:

- не залишати місце реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений час.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Встановити строк дії ухвали до 07 липня 2025 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 12 травня 2025 року о 16-45 год в залі судових засідань у приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

Слідчий суддя ОСОБА_11