Справа № 203/2345/25
Провадження № 1-кс/0203/1725/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 22 березня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000823 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 5 ст. 185 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозовенька Балаклійського району Харківської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, який одружений, малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого водія у званні солдата, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2025 року під наглядом Центральної окружної прокуратури міста Дніпра за проведенням цього досудового розслідування СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, слідчий клопочить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до ОСОБА_4 , підозрюваного в особливо тяжкому злочині проти власності за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 25 квітня 2025 року о 13:57 год. отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у зазначеному кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань в суді. Також, будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами та вказівками підозрюваний ОСОБА_4 може допомогти особам, яких органом досудового розслідування ще не встановлено та до кримінальної відповідальності не притягнуто, що, як наслідок, потягне за собою можливість отримання підозрюваним більш м`якого покарання. Окрім цього, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, офіційного доходу для особистого утримання не має, а тому може продовжити свою злочинну діяльність з метою матеріального збагачення. За таких обставин, з урахуванням викладеного, жоден з більш м`яких запобіжних заходів окрім як тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому підстав, наполягаючи на його задоволенні.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчого тим, що підозра не обґрунтована, а зазначені у клопотанні слідчого ризики не доведені, не обґрунтовані та ґрунтуються на припущеннях. Так, ОСОБА_4 , вказував на повну непричетність до події злочину, відсутність у нього будь-яких викрадених речей чи коштів. Захисник вказував, що підозрюваний, будучи не затриманим, без контролю правоохоронних органів не змінював свого місця мешкання, не переховувався від будь-кого. При цьому, ОСОБА_4 мав реальну можливість виїхати за межі міста Дніпра та Дніпропетровської області, однак не вдавався до спроб втечі, що свідчить про відсутність переховування від органів досудового розслідування та суду. Той факт, що ОСОБА_4 зареєстрований за однією адресою, а проживає за іншою у розташуванні військової частини, не можна розцінювати як обставини переховування від органів досудового розслідування та суду. Ці адреси ОСОБА_4 не приховує та зазначає у свої анкетних даних. Також захисник вважає, що відсутній і ризик впливу на свідків та потерпілих, оскільки жоден із потерпілих та свідків не вказували, що ОСОБА_4 впливає чи намагається впливати на них з метою зміни показань. Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на думку захисника, слідчим та прокурором взагалі не доведено, які саме перешкоджання може зробити ОСОБА_4 , як і відсутні докази цього. Сама тяжкість покарання не може бути єдиним ризиком обрання ОСОБА_4 найсуворішого за побіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник просив врахувати, що ОСОБА_4 раніше не судимий та до жодної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, характеризується позитивно, одружений, має на утриманні вітчима інваліда ІІ групи, та спосіб життя і поведінка ОСОБА_4 не вказують на те, що він схильний до скоєння злочинів чи взагалі до порушення законодавства України. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, захисник просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або визначити альтернативу у вигляді застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши думку прокурора, міркування підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, за який санкція ч. 5 ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

23 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин, не пізніше 15 березня 2025 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 попередньо розробили план злочинних дій з метою власного збагачення з відповідним розподіленням ролей, вступивши при цьому у попередню змову. Так, 15 березня 2025 року у період часу з 15:33 год. по 15:40 год. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , шляхом невстановленого в ході досудового розслідування, заздалегідь підготовленого знаряддя потрапили до приміщення під`їзду № 3, звідки за допомогою заздалегідь підготовленого, невстановленого в ході досудового розслідування знаряддя відчинили вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , розташованої на першому поверсі, тим самим проникли до житла, де мешкають ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Далі, знаходячись у приміщенні вказаної вище квартири, у зазначений вище проміжок часу, спрямували до спальної кімнати, де побачили комод, в якому зберігались грошові кошти, а саме грошові кошти на загальну суму 28 000 доларів США та 21 000 гривень, котрі належали ОСОБА_8 , грошові кошти на загальну суму 20 000 доларів США котрі належали ОСОБА_9 , годинник марки «Casio» чорного кольору з ремінцем помаранчевого кольору, котрий належав ОСОБА_8 , та ювелірну прикрасу у вигляді кольє з перлинами та золотою вставкою у вигляді двох сердець, котра належала ОСОБА_10 . В цей момент у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна (крадіжка), визначивши вказані вище грошові кошти, годинник та ювелірну прикрасу предметом свого злочинного посягання. Перебуваючи у вказаному місці у зазначений проміжок часу ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи, що на всій території України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 29.10.2024 №4024-ІХ, до 08.02.2025, переконавшись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу взяли з комоду грошові кошти, а саме грошові кошти на загальну суму 28 000 доларів США та 21 000 гривень, котрі належали ОСОБА_8 , грошові кошти на загальну суму 20 000 доларів США котрі належали ОСОБА_9 , годинник марки «Casio» чорного кольору з ремінцем помаранчевого кольору, котрий належав ОСОБА_8 , та ювелірну прикрасу у вигляді кольє з перлинами та золотою вставкою у вигляді двох сердець, котра належала ОСОБА_10 та утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 28 000 доларів США, що на 15.03.2025 еквівалентно 1 162 756 гривень 21 000 гривень, тобто на загальну суму 1 183 756 гривень та ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 20 000 доларів США, що на 15.03.2025 еквівалентно 830 540 гривень. Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах фактичними даними рапорту інспектора-чергового ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області № 9440 від 22.03.2025; протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.03.2025; заяви ОСОБА_8 про надання працівникам поліції дозволу на проведення огляду квартири за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколу огляду місця події від 22.03.2025 із доданими до нього фото таблицями; договором оренди квартири; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , що сукупно з протоколами зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 26 березня 2025 року; протоколами обшуків від 23.04.2025 з виявленням та вилученням за місцем мешкання ОСОБА_7 , зокрема, ювелірної прикраси, грошових коштів 6 085 євро, 2 634 доларів США, 14 500 грн., слідів папілярних візерунків; висновками експертів судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-25/16121-Д від 23.04.25, а також № СЕ-19/25/16120-Д від 23.04.25 за висновками якої відбитки пальців рук ОСОБА_4 віднайдені у квартирі на місці злочину, викривають роль ОСОБА_4 у поставленому йому за вину злочині.

Прокурором наведені достатні докази для наступного сумлінного підтвердження фактів та добутої інформації, які переконують у предметі кримінального розслідування, необхідного для підтвердження або розвіювання підозри у можливому вчиненні особою правопорушення відомого ступеня тяжкості, внаслідок чого за практикою тлумачення "обґрунтованої підозри" Європейським судом з прав людини, mutatis mutandis, у §§ 92-93 рішення від 07.06.2018 у справі «Рашад Хасанов та інші проти Азербайджану» (Заява № 48653/13) належить визнати доказаним її існування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. ч. 6, 7 ст. 176 КПК України.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» слідчий суддя приймає до уваги, що суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі, який сукупно з обставинами способу вчинення інкримінованого злочину, а також оголошеного в країні воєнного стану, проведення воєнних дій на кордонах Дніпропетровщини, та часткової окупації військами російської федерації територій на сході та півдні України, збільшує ризик переховування з переходом лінії фронту, а тому, усвідомлюючи суворість міри покарання, яка загрожує підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі до 12 років, останній, не маючи осіб на утриманні та інших достатніх стримуючих від раптової зміни місця перебування факторів, може переховуватися від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може, як у спосіб погроз так і умовляннями впливати на потерпілих та свідків вчиненого кримінального правопорушення до надання завідомо неправдивих показів, що, як наслідок, потягне за собою можливість уникнення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальної відповідальності.

До того ж, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризику за п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи характер, спосіб вчинення інкримінованого злочину, чому не перешкодило проходження військової служби і обов`язок перебувати на службі, зокрема, в розташуванні відповідного підрозділу, предмет та об`єкт посягання, підозрюваний, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення проти власності.

Разом з тим, в судовому засіданні не знайшов підтвердження заявлений у клопотанні ризик за п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки такий ні слідчим у клопотанні, ні в судовому засіданні прокурором не конкретизований та не визначено, які саме перешкоди досудовому розслідуванню, з достатньою ймовірністю може вчинити підозрюваний.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням тяжкості повідомленої підозри, яка допускає застосування тримання під вартою згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним процесуальним ризикам втечі, впливу на свідків та потерпілих, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування тримання під вартою строком на 57 днів в межах строків досудового розслідування з моменту фактичного затримання в залі суду, тобто з 28 квітня 2025 року до 23 червня 2025 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в умовах воєнного стану не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

При цьому суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» складає з 01 січня 2025 року від 60 560 до 242 240 гривень.

Визначаючи згідно з ст. ст. 183 ч. 3, 194 КПК України розмір застави і обсяг обов`язків, виконання яких має бути нею забезпечене, слідчий суддя виходить з підозри особи в тяжкому злочині проти власності, через що здатна забезпечити належну процесуальну поведінку така застава, що за ст. 132 цього Кодексу має визнаватися виправданою, і, не перевищуватиме передбачений законом граничний розмір, а тому слідчий суддя, враховуючи майновий стан підозрюваного, виходячи із грошового забзпечення, вважає достатнім обмежитись заставою у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 242 240 грн., що буде помірним та адекватним до розміру заподіяної шкоди та забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного, з огляду на що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 176-178 , 193-197, 199 КПК України , слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 22 березня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000823 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 5 ст. 185 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 57 днів, тобто до 23 червня 2025 року, в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Визначити строк дії ухвали до 23 червня 2025 року.

ОСОБА_4 , може бути звільнений під заставу 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, тобто 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно з ст. 194 КПК України на строк дії ухвали до 23 червня 2025 року:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, представниками потерпілих у зазначеному кримінальному провадженні;

У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

Роз`яснити підозрюваному його обов`язки і наслідки їх невиконання з моменту постановлення цієї ухвали, а на випадок забезпечення ним надання у заставу коштів іншою особою заставодавцю, окрім його обов`язків із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом і наслідків невиконання цих обов`язків, також передбачене законом покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та саме таке правопорушення.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 02 травня 2025 року о 14:15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1