Справа № 740/6072/24
Провадження № 1-кп/740/142/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

- захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255 від 17.09.2024,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, неодружений, офіційно непрацевлаштований, працює неофіційно, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

установив:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.05.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік без узоляції від суспільства, 16.09.2024 приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи в лісовому масиві неподалік вул. Курилівської в м. Ніжині Чернігівської області, більш точного місця не встановлено, будучи особою, яка вживає психотропні речовини, з особистих мотивів, усупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», з метою незаконного придбання для подальшого зберігання психотропної речовини з метою її вживання, шляхом відшукання та привласнення знайденого, піднявши із землі, незаконно придбав згорток, усередині якого достовірно для нього знаходився поліетиленовий пакет з пазовим замком (пакет типу Zip-Lock) з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), після чого залишив собі, тим самим незаконно придбав заборонений законом особливо небезпечний психотропний засіб і почав зберігати його з метою особистого вживання, без мети збуту.

Далі, 16.09.2024 приблизно о 18 год. 10 хв., більш точного часу не встановлено, рухаючись від лісосмуги до вул. Курилівської у м. Ніжині Чернігівської області, ОСОБА_4 був зупинений працівниками Ніжинського РУП ГУ НІІ в Чернігівській області, при цьому розуміючи протиправний характер своїх дій у частині незаконного придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, по приїзду СОГ погодився добровільно видати їм пакет із психотропною речовиною.

16.09.2024 у період часу з 18 год. 41 хв. по 18 год. 46 хв. під час огляду місця події за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Курилівська, поблизу буд. № 56 А, у ОСОБА_4 виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет з пазовим замком з порошкоподібною речовиною білого кольору, у складі якої міститься особливо небезпечна психотропна речовина PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,2321 г.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» PVP віднесено до Списку 2 Таблиці І «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено».

Указаними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене повторно протягом року після засудження за цією статтею.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Надав показання, що 16.09.2024 о 18-00 год. він йшов біля залізничного переїзду по вул. Курилівській у м. Ніжині Чернігівської області, побачив біля дерева згорток з психотропною речовиною, який взяв собі для власного вживання без мети збуту. У подальшому його зупинили працівники поліції, яким він добровільно видав згорток. На цей час уже півроку він не вживає наркотичних речовин. Негативно оцінив такі свої дії, просив надати останній шанс виправитися, оскільки за цей час він усвідомив, що вчинив неправильно. Розкаявся, обіцяв не вчиняти подібного в подальшому. Просив призначити мінімальну міру покарання у виді штрафу з розстрочкою, оскільки він працює неофіційно на двох роботах та має сукупний середньомісячний дохід у розмірі 10 000,00 грн.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме в незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому повторно протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними обставинами, що пом`якшують покарання і можуть існувати відокремлено одна від одної, на що вказано Верховним Судом у постанові від 07.11.2018 у справі № 297/562/17.

Також при призначенні покарання суд ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він є особою молодого віку, неодружений, має середню спеціальну освіту, зі слів, працює неофіційно вантажником та продавцем, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, однак з 26.12.2022 перебуває на обліку в лікаря нарколога з приводу захворювання на наркоманію, перебував на стаціонарному лікуванні з 10.11.2022 по 23.11.2022, раніше судимий.

Призначення покарання є дискрецією суду та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій передбачений законом спосіб.

Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Водночас суд ураховує, що у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів. При цьому суд ураховує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 частиною принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного караного діяння такого покарання, котре законодавець вважає пропорційним.

За сукупністю вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, позицію прокурора, відсутність потерпілих у цьому кримінальному провадженні, ненастання жодних негативних наслідків від дій обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді штрафу в розімір двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн.

Разом з цим установлено, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року, який набрав законної сили 24 червня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, після ухвалення 22 травня 2024 року вищевказаного вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, за яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Указаний вирок набрав законної сили 24.06.2024.

Згідно з вимогою, наданою прокурором у судовому засіданні, 02.07.2024 обвинувачений ОСОБА_4 поставлений на облік Ніжинським РВ ФДУ "Центр пробації" в Черінігівській області на виконання вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року. Отже, на момент ухвалення цього вироку обвинувачений ОСОБА_4 має невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року у виді пробаційного нагляду, яка становить 8 днів.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18) при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися часом постановлення попереднього вироку: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України (за сукупністю вироків).

За правилами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, повністю приєднавши до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком із урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану обвинуваченого, суд вважає за можливе розстрочити сплату штрафу в розмірі 34 000,00 грн на десять місяців шляхом сплати щомісячно рівними частинами, що буде відповідати меті покарання в розумінні ст. 50 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і відповідного клопотання не надходило до суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати на залучення експерта та проведення експертизи у розмірі 1514,56 грн, які на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання повністю приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року у виді 8 днів пробаційного нагляду, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 8 днів та штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, - виконувати самостійно.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень на десять місяців рівними частинами по 3400 (три тисячі чотириста) гривень щомісяця.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1514 (одна тисяча п`ятсот чоторнадцять) гривень 56 копійок процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

Речові докази речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP, масою 0,2321 г, запаковану до спецпакета № 3727141, що зберігається в камері зберігання речових доказів Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, знищити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1