Справа № 298/68/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/1110/20 за апеляційними скаргами: захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2020 рокувідносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2020 року, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Речові докази по справі, а саме: металевий ланцюг довжиною 3,5 метра, який передано до кімнати зберігання речових доказів Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ухвалено знищити.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

18 грудня 2019 року приблизно о 17-ої години 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись по місцю свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи в кімнаті кухні, та маючи умисел на заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які склалися між ним та матір`ю ОСОБА_9 , під поривом погроз застосування насильства наніс останній один удар кулаком в область голови та серію ударів по спині та животі. В подальшому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , взявши металевий ланцюг довжиною 3,5 метри та прив`язав потерпілу ОСОБА_9 , за ногу до ліжка, яке знаходиться в кухонній кімнаті даного будинку, щоб остання не втекла, після чого наніс ОСОБА_9 , яка перебувала перед ним прив`язана металевим ланцюгом до ліжка, декілька ударів кулаками в область голови, чим спричинив останній тілесні ушкодження. Потім, коли ОСОБА_7 , припинив свої протиправні дії по відношенню до ОСОБА_9 , він ліг на ліжко залишивши ОСОБА_9 , прив`язану до ліжка та в подальшому заснув, після чого потерпіла побачила те, що ОСОБА_7 , заснув та скориставшись тим, звільнилась від металевого ланцюга та втекла з будинку. Вказаними насильницькими діями, мордуванням ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_9 фізичні та моральні страждання, оскільки посягав на честь та гідність потерпілої. Згідно висновку експерта №450 від 23.12.2019 на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_9 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: «Синців на шкірних покривах нижньої щелепи зліва, передньо-правої поверхні живота, садна на шкірних покривах передньої поверхні правого колінного суглобу». Вищевказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації, могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії якими могли бути руки затиснуті в кулак та обуті ноги сторонньої людини. По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації, вкладаються в час події, яка мала місце 18 грудня 2019 року і могли виникнути при обставинах про які потерпіла повідомляє. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на час до 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визнання ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрати працездатності. Враховуючи характер, локалізацію та дані медичної документації громадянці ОСОБА_9 , було нанесено не менше 3-х ударів в ділянки обличчя, живота та правої нижньої кінцівки.

За таких обставин, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КК України .

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і доведеність вини, а також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 вказав, що вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд призначив ОСОБА_7 занадто м`яке покарання, не в повній мірі врахував тяжкість злочину, дані про особу винного, а також те, що обвинувачений свою вину не визнав, у скоєному не розкаявся, злочин вчинив щодо своєї матері, яка до того ж є особою похилого віку. Також зазначає, що поза увагою суду залишились ті обставини, що обвинувачений уже притягувався до кримінальної відповідальності за умисні кримінальні правопорушення. Таким чином прокурор вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у розмірі, наближеному до максимальної санкції ч.1 ст.127 КК України. Просить суд, оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 127 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

Не погоджуючись зі вказаним вироком місцевого суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що з вироком суду першої інстанції не згідні, вважають такий незаконним та явно необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Захисник зазначає, що суд не дав належної оцінки обставинам справи та не доклав серйозних зусиль для з`ясування всіх обставин справи, проігнорував доречні доводи захисту, не розкрив об`єктивну сторону кримінального правопорушення та не встановив умислу, мети. Тому просить суд, скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Також просить дослідити висновок експерта №450 від 23.12.2019 року; протокол огляду від 13.12.2020 року; протокол проведення слідчого експерименту від 13.12.2020 року, речові докази, а також допитати свідка ОСОБА_10

17.03.2025 року надійшла заява від захисника -адвоката ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Від захисника адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який не заперечив, щодо звільнення від кримінальної відповідальності, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127 КК України є правильним, встановлені ним фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та кваліфікація їх дій за ч. 1 ст. 127 КК України доказах, відображених у мотивувальній частині оскаржуваного у цій справі вироку щодо ОСОБА_7 також є правильними, яким судом першої інстанції надано правильну оцінку.

Жодного істотного порушення кримінального процесуального закону та прав обвинувачених на захист місцевим судом під час розгляду даної справи в цій частині обвинувачення ОСОБА_7 не допущено.

Щодо заяви про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з часу вчинення 18.12.2019 року ОСОБА_7 вищевказаного протиправного діяння минуло більше п`яти років.

За змістом ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02 лютого 2023 року (справа №735/1121/20, провадження №13-26кс22) сформулювала висновок щодо застосування норми права, зокрема положень ст. 49 КК, відповідно до якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_7 за ухвалою Великоберезнянського районного суду від 23 листопада 2020 року був оголошений у розшук, а судове провадження було зупинено.

Зупинення судового провадження у зв`язку з розшуком обвинуваченого саме по собі не свідчить про його ухилення від суду. Суд не встановив ухилення обвинуваченого від суду. Із змісту вказаної ухвали суду вбачається, що підставою для оголошення обвинуваченого у розшук та зупинення судового провадження стало те, що обвинувачений в судове засідання не з`явився про причину неявки суд не повідомив. 14 вересня 2020 року ухвалою суду до обвинуваченого було застосовано привід до суду на 10 год. 00 хв. 16 жовтня 2020 року, дана ухвала суду працівниками поліції не була виконана. Будь якої інформації щодо належного повідомлення обвинуваченого про час, день та місце розгляду справи в ухвалі суду відсутнє.

Зазначена ухвала суду не містить належного мотивування, а носить суто формальний характер та не свідчить про ухилення обвинуваченого від суду.

02 грудня 2020 року, через дев`ять днів, ухвалою цього ж суду судове провадження відновлено.

Тобто, строк, протягом якого ОСОБА_7 перебував у розшуку і на підставі ч.2 ст. 49 КК було зупинено перебіг строку давності, становить 9 днів.

Нетяжкий злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вчинено 18 грудня 2019 року.

Як зазначено вище, з огляду на приписи ч. 1 ст. 49 КК строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення становить 5 років.

Таким чином, за відсутності підстав для зупинення перебігу строків давності вказаний строк мав сплинути 18 грудня 2024 року, а з урахуванням продовження його на період розшуку він минув 27 грудня 2024 року.

Згідно до ч. 3 ст. 49 КК перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення не вчинив, під судом та слідством він не перебуває, що стверджено матеріалами даної справи.

Положення ч. 1 ст. 49 КК України є імперативними та звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, вразі встановлення всіх необхідних для цього умов, є обов`язком а не правом суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) зазначила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи дані обставини, апеляційний суд визнає про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.127 КК України.

Отже, встановлені у даному провадженні обставини, дають колегії суддів підстави для скасування оскаржуваного вироку та часткового задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2020відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України, - скасувати.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді