ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/1150/24 Номер провадження 11-кп/814/1192/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні №0000477 за апеляційною скаргою прокурора Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 16.01.2025,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ківшовата Таращанського району Київської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 246 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

27.11.2024 близько 08 год. 40 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в лісовому масиві, який знаходиться в кварталі 55 виділ 8 Котелевського лісництва філії «Полтавське лісове господарство» ДП «Ліси України» поблизу селища Котельва Полтавського району Полтавської області на території Котелевської ОТГ, який є об`єктом природно-заповідного фонду, а саме парком - пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Ковпаківський лісопарк», що відповідно до ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» відноситься до природно-заповідного фонду України, використовуючи ручну пилку марки «INTERTOOL», без передбаченого законом дозволу, здійснив незаконну порубку (випилювання) одного сухостійного дерева породи «сосна звичайна» діаметром 16 см на пні, чим завдав Державному спеціалізованому господарському підприємству «Ліси України» майнову шкоду 5 428 грн. 42 коп., яка є істотною.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся прокурор, який просив вирок скасувати у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 246 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 та ст. 76 КК України звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що місцевий суд при призначенні обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі не врахував вимоги ч. 3 ст. 61 КК України відповідно до яких обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій ніким із учасників не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. 65 КК України та призначаючи покарання обвинуваченому врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, є пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра; наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків та відсутність обставин, що його обтяжують.

Проте доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного визначення місцевим судом обвинуваченому виду покарання є слушними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи. Оскільки ОСОБА_7 є особою пенсійного віку, що підтверджується долученим до матеріалів кримінального провадження пенсійним посвідченням № від 03.07.2024, місцевий суд не правильно призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, прокурор, зазначаючи про необхідність призначення більш суворого покарання, не вказує про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м?якість.

У той же час, відповідно до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім визначених законом випадків призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Врахувавши обставини, що пом`якшують призначене обвинуваченому покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків, позитивну характеристику ОСОБА_7 за місцем проживання, який є пенсіонером, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд зазначає, що призначення обвинуваченому навіть мінімального покарання в межах санкції відповідної статті КК України, яка передбачає відповідальність за вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, буде явно недоцільним.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, що відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про призначення обвинуваченому більш м`якого покарання у виді пробаційного нагляду.

Таке покарання відповідатиме вимогам ст.65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Отже, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 16.01.2025, щодо ОСОБА_7 змінити.

Пом?якшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 246 КК України, визначивши його із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 обов?язки протягом строку пробаційного нагляду періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині залишити вирок без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4