Справа № 297/1443/25
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

13 червня 2025 року м. Берегово

Слідчий суддя Берегівського районного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Берегове клопотання представника підозрюваного ОСОБА_4 - захисника ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000103, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, раніше судимого

встановив:

Захисниця звернулася з клопотанням до суду, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадянина України через державний кордон України у період дії воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сприяли незаконному переправленню через державний кордон України громадянину України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був залучений працівниками правоохоронних органів до негласних слідчих (розшукових) дій та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за наступних обставин.

Так, 27.04.2025 в ході телефонної розмови ОСОБА_7 погодився сприяти ОСОБА_8 у незаконному переправленні через державний кордон України за грошову винагороду в розмірі 10000 доларів США.

Зокрема, 28.04.2025 близько 06 години за вказівкою ОСОБА_7 . ОСОБА_8 прибув на залізничний вокзал у м. Мукачево, де в подальшому очікував на останнього. В подальшому ОСОБА_7 близько 06 години 30 хвилин прибувши на залізничний вокзал на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та посадивши ОСОБА_8 до вищевказаного автомобіля відвіз останнього до готелю «Континент» у м. Мукачево, по дорозі проінструктувавши про правила поведінки та механізм незаконного перетину державного кордону. В подальшому, того ж дня, ОСОБА_7 поселив ОСОБА_8 до готелю «Тональ» у м. Мукачево та наказав очікувати слушного часу для перетину державного кордону.

В подальшому, 29.04.2025 близько 15:00 ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що увечері за ним приїде особа, яка безпосередньо доставить його до державного кордону.

Після цього, близько 21:30 до ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_6 та вказав виходити з готелю. В подальшому ОСОБА_8 сів до автомобіля марки «Opel» моделі «Сorsa», реєстраційний номер НОМЕР_2 , де в якості пасажира перебував ОСОБА_4 , які пояснили ОСОБА_8 , що незаконний перетин буде відбуватись через кордон з Угорщиною, та останні направились у с. Верхній Коропець, де ОСОБА_4 вийшов з автомобіля та пересів до автомобіля «Volkswagen» моделі «Multivan», реєстраційний номер НОМЕР_3 та направився попереду автомобіля «Opel» моделі «Сorsa», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою виявлення блок-постів по ходу їх руху та моніторингу обстановки на дорозі, таким чином сприяючи безперешкодному руху в безпосередню близькість до державного кордону. В Подальшому ОСОБА_6 рухаючись на автомобілі «Opel» моделі «Сorsa», реєстраційний номер НОМЕР_2 позаду ОСОБА_4 підібрав до автомобіля ОСОБА_9 та останні направились до м. Берегове, з метою подальшого незаконного перетину державного кордону.

Однак, 30.04.2025 близько 00 годин 30 хвилин останні були викриті та затримані працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

30 квітня 2025 року, слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_11 було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

30 квітня 2025 року, слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_11 було повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

Вина ОСОБА_4 не підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: жодних процесуальних дій з ним не проводять

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів та у разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 9 років.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання просили задоволити змінивши йому запобіжний захід не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, а саме на цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні прокурор у задоволенні клопотання, просив відмовити, оскільки вважає, що ОСОБА_4 вчинив крім цього тяжкого злочину, ще СЗЧ, а тому може ухилятися і переховуватись від слідства.

Заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Разом з тим, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах. Однак, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує, що такий підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти років який згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, однак наявна обґрунтована підозра не є підставою для ізоляції від суспільства.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до частини першої ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні клопотання про зміну відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення вини.

Разом з тим, в ході судового розгляду клопотання про зміну відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не відпали.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи років, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, однак наявна в законодавстві міри покарання по собі не може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що в цілому існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може вживати деяких заходів які описані в ризиках ст.. 177 КПК України.

Так, на думку слідчого судді, в судовому засіданні, стороною обвинувачення в цілому доведено наявність можливих ризиків, передбачених п 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, на думку слідчого судді, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, з врахуванням встановлених обставин, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також те, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає необхідним зміни відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу на такий що не повязаний із іззоляцією від суспільства доведеним.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для подальшого застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на якому наголошувала сторона обвинувачення.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що зміна підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешту є доцільним.

Керуючись ст. ст. 176-178, ст. 182, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання представника підозрюваного ОСОБА_4 - захисника ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000103, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Змінити стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Встановити строк дії запобіжного заходу на 2 (два) місяці, тобто по 13 серпня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України згідно з якими працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на ним зобов`язань

Ухвала слідчого судді щодо зміни запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після отримання УВП № 9 м. Ужгород копії ухвали, шляхом звільнення підозрюваного з під варти.

Копію ухвали негайно направити прокурору та слідчому для відому, а УВП № 9 м. Ужгород для негайного виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1