ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/8603/24 Номер провадження 11-кп/814/1472/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0000179 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 08 травня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час судового розгляду кримінального провадження №0000179

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та мешканці АДРЕСА_1 , громадянці України, з вищою освітою, незаміжній, несудимій,

обвинуваченій у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 та ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 та ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України, а також обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 06 липня 2025 року, без визначення розміру застави.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , просить її скасувати та постановити нове рішення, яким застосувати до підзахисної запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу в розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги зменшення ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вважає безпідставним ризик переховування від суду.

Наголошує, що місцевим судом не надано оцінки моральним якостям обвинуваченої та наявності в неї стійких соціальних зв`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні за попередньою змовою групою осіб умисних тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, а також нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян.

Також суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченої, дані про її особу, сімейний і майновий стан.

Суд навів переконливі мотиви, що з моменту взяття ОСОБА_8 під варту не змінилися обставини, які дають підстави вважати, що її належну процесуальну поведінку не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України при вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою.

Місцевий суд обгрунтовано вказав про ризик переховування ОСОБА_8 від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкціями інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

При цьому, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення кримінальних правопорушень.

Про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення свідчать конкретні обставини інкримінованих їй злочинів, їх тривалість та кількість епізодів злочинної діяльності.

Твердження захисника про наявність в обвинуваченої міцних соціальних зв`язків в даному випадку не спростовують правильності висновків суду.

Матеріали провадження та апеляційна скарга захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою з огляду на стан її здоров`я.

У зв`язку з наведеним, висновки суду про продовження тримання під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Крім того, приписами ч.4 ст.183 цього Кодексу встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд у відповідності до наведених вимог закону скористався правом не визначати в даному випадку розмір застави та належним чином мотивував свої висновки.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 08 травня 2025 року у кримінальному провадженні №0000179 щодо обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу її захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4