УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000997 від 20 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 305, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000997 від 20 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 305, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України.

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у період часу не пізніше вересня 2024 року, у порушення встановленого, маючи на меті отримання доходу на постійній основі від незаконних дій із наркотичними засобами, вирішив здійснювати контрабанду, тобто переміщення через митний кодон України з приховуванням від митного контролю, з країн Європейського Союзу на територію України наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів для подальшого незаконного зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту.

Розуміючи неможливість самостійного здійснення своїх злочинних намірів, ОСОБА_5 створив та очолив організовану злочинну групу. Так, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у період часу не пізніше 24 листопада 2024 року, ОСОБА_4 залучив до протиправної діяльності на взаємовигідних умовах невстановлену досудовим розслідуванням особу, яка перебуває на території Федеративної Республіки Німеччини, а також громадян України, кожному з яких виділив окрему рольову участь.

Так, з метою збуту наркотичних засобів, залучив до протиправної діяльності ОСОБА_6 , який згідно з відомостями, наданими оперативними працівниками Одеського управління ДВБ Національної поліції України, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, 04 червня 2025 року, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва проведено обшук квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено, зокрема: мобільний телефон марки «iPhone Xr» червоного кольору; мобільний телефон марки «iPhone» синього кольору; мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору; мобільний телефон марки «iPhone» сірого кольору; ноутбук «MediaTek» модель «MT7921», s/n N7NRCX04U454281 з зарядним пристроєм.

Сторона обвинувачення вважає, що вищевказане майно, вилучено в ході обшуку, зберегло на собі сліди злочину та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому наявні підстави для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з указаним клопотанням.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки невідомо.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність слідчого, власника майна та його представника.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000997 від 20 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 305, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України.

04 червня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року було проведено обшук в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , в ході якого було виявлено та вилучено, зокрема: мобільний телефон марки «iPhone Xr» червоного кольору; мобільний телефон марки «iPhone» синього кольору; мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору; мобільний телефон марки «iPhone» сірого кольору; ноутбук «MediaTek» модель «MT7921», s/n N7NRCX04U454281 з зарядним пристроєм.

Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 від 04 червня 2025 року вищевказане майно визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні прокурора зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки зазначене вище майно зберегло на собі сліди злочину, а також може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а незастосування зазначеного засобу забезпечення кримінального провадження, може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у статті 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

Разом з тим, у клопотанні про арешт майна взагалі не обґрунтовано, яким чином прокурор дійшов висновку, що мобільний телефон марки «iPhone» синього кольору, мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору, мобільний телефон марки «iPhone» сірого кольору, ноутбук «MediaTek» модель «MT7921», s/n N7NRCX04U454281 з зарядним пристроєм, зберегли на собі сліди розслідуваного кримінального правопорушення, містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та яким чином можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження. У матеріалах клопотання відсутні протоколи огляду вищевказаних мобільних телефонів та ноутбуку.

Крім того, відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Так, з ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, вбачається, що органу досудового розслідування надано дозвіл на відшукання та виготовлення копії інформації, що міститься на мобільних телефонах та ноутбуку, проте, як вже встановлено слідчим суддею матеріали клопотанням не містять доказів того, що зазначені носії інформації містять відомості, що мають значення для досудового розслідування та такі відомості було скопійовано.

Крім того, з протоколу обшуку вбачається, що слідчим не було зазначено про те, що доступ до мобільних телефонів та ноутбуку обмежувався його власником, натомість вказано, що мобільні телефони і ноутбук були видані власником добровільно із наданням паролів доступу до них. Таким чином, не доведено наявність законних підстав для вилучення вищевказаного майна.

Також, стороною обвинувачення не надано слідчому судді доказів, що в межах цього кримінального провадження щодо вилучених електронних носіїв інформації призначені експертні дослідження.

Прокурором не надано слідчому судді будь-яких доказів на спростування викладених вище обставин, не долучено до клопотання належних та допустимих доказів щодо відповідності майна - мобільних телефонів та ноутбуку критеріям речових доказів, тому клопотання про арешт вищевказаного майна не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, накладення арешту на мобільний телефон марки «iPhone» синього кольору, мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору, мобільний телефон марки «iPhone» сірого кольору, ноутбук «MediaTek» модель «MT7921», s/n N7NRCX04U454281 з зарядним пристроєм, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та відмову в його задоволенні в цій частині.

Разом з тим, прокурором доведено наявність підстав вважати, що на цьому етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучений під час обшуку мобільний телефон марки «iPhone XR» червоного може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що підтверджується протоколом огляду такого мобільного телефону, а тому є необхідність у накладенні арешту як на речовий доказ з метою збереження.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено 04 червня 2025 року під час проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone XR» червоного кольору.

В іншій частині клопотання відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України прокурор повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1