Справа №127/9844/25
Провадження №1-кс/127/4186/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шаргород Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, щоУСБУ у Вінницькій області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0000686 від 26.12.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Зі змісту клопотання слідує, що у порушення вимог ст. 17, 65, 68 Конституції України, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, ч. 1 ст. 22, п. п. 1-4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, командир взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенант ОСОБА_4 вирішив стати на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 25 грудня 2024 року, ОСОБА_4 , в вечірню пору доби, перебуваючи в місті Вінниці по вул. Стрілецькій, в ході особистої зустрічі та розмови з ОСОБА_6 , висловив останньому кримінально-протиправне прохання в наданні неправомірної вигоди в розмірі 2000 доларів США за надання йому 20 підписаних начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 незаповнених бланків повісток про уточнення облікових даних з відтиском печатки даного підрозділу, які можна використати з метою ухилення від мобілізації.

Вважаючи дії ОСОБА_4 по висловленню прохання про необхідність надання неправомірної вигоди кримінально-протиправними 26.12.2024 у денний час ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів із письмовою заявою про учинення кримінального правопорушення, був залучений ними до конфіденційного співробітництва та у подальшому діяв під їх контролем.

Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, 27.12.2024 близько 16:30 год. старший лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , обіймаючи посаду командира взводу охорони роти охорони, перебуваючи у на території АЗС «ОККО» за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 141, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, висловив прохання ОСОБА_6 про необхідність надання йому 600 доларів США за 4 незаповнених бланків повісток про уточнення облікових даних, після чого одержав від ОСОБА_6 шляхом передачі з рук у руки частину неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів США, що згідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 27.12.2024 становить 8360 грн. в якості завдатку за надання йому 4 підписаних начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 незаповнених бланків повісток про уточнення облікових даних з відтиском печатки даного підрозділу.

Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, 28.12.2024 близько 16:30 год. лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , обіймаючи посаду командира взводу охорони роти охорони, перебуваючи на прилеглій території АЗС «ОККО» за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 141, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_6 шляхом передачі з рук у руки другу частину неправомірної вигоди у розмірі 400 доларів США, що згідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України, станом на 28.12.2024 становило 16700 грн. та надав ОСОБА_6 4 підписаних начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 незаповнених бланків повісток про уточнення облікових даних з відтиском печатки даного підрозділу, при цьому домовився з ОСОБА_6 про вчинення дій з використанням службового становища, пов`язаних із можливістю ухилення від призову на військову службу під час загальної мобілізації, шляхом документального оформлення відстрочки від призову строком на три місяці.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за учинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища.

Крім того, продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, 03.01.2025 близько 17:30 год. лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , обіймаючи посаду командира взводу охорони роти охорони, перебуваючи на території АЗС «ОККО» за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 141, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, висловив прохання ОСОБА_6 про надання йому неправомірної вигоди в розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 про внесення відповідних відомостей у внутрішню базу ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відстрочки від мобілізації ОСОБА_6 на термін 3 місяці.

У подальшому, 18:05 год. 03.01.2025 лейтенант ОСОБА_4 , перебуваючи на території АЗС «ОККО» за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 141, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_6 шляхом передачі з рук у руки неправомірну вигоду у розмірі 16000 доларів США, що згідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України, станом на 03.01.2025 становило 672 480 грн.

О 18:10 год. 03.01.2024 командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенанта ОСОБА_4 затримано правоохоронними органами у порядку ст. 208 КПК України, а предмет неправомірної вигоди вилучено, чим, кримінально протиправну діяльність останнього припинено.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 04.04.2025 (утримується на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні направлений для розгляду до Вінницького міського суду Вінницької області. Автоматичним розподілом справ між суддями визначено склад суду (суддя ОСОБА_7 , справа № 127/9714/25), однак, підготовче судове засідання у справі наразі не призначене.

Враховуючи те, що термін дії запобіжного заходу застосовного щодо ОСОБА_4 закінчується 04.04.2025, однак ризики, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, виникла необхідність в продовженні застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності. За вказані кримінальні правопорушення законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому враховуючи обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, тяжкість покарання, особу обвинуваченого, у вказаному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зазначені в ухвалах про застосування і продовження запобіжного заходу, зокрема: 1. переховування обвинуваченого від суду, з огляду на те, що покарання за вчинені злочини є таким, що спроможне в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то під страхом кримінальної відповідальності думки ОСОБА_4 з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань сприятимуть наявності вказаного ризику. У разі переховування обвинуваченого стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого; 2. незаконного впливу обвинуваченого на свідків, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а через те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, має соціальні зв`язки, він матиме можливість здійснювати на свідків відповідний незаконний вплив як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, які вони надавали під час досудового розслідування, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи, оскільки докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися; 3. ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.

Вказані ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що запобіжний захід до обвинуваченого застосовано вірно, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, ризик має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

До того ж перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності, адже суд має право застосувати таке обмеження права на свободу як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу.

Беручи до уваги обставини вчинення злочину, тяжкість кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, правову підставу для застосування виключного запобіжного заходу, а саме вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, а також, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, обвинувачення стверджує, що наявні підставі для продовження запобіжного заходу.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох корупційних кримінальних правопорушень, при цьому сума отриманої неправомірної вигоди становила 16600 доларів США, що еквівалентно 697540,00 грн, а тому визначення застави у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідає його фінансовим можливостям.

Враховуючи викладене обвинувачення стверджує, що на даний час ризики, які служили підставою для обрання запобіжного заходу своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор зазначає, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому просить клопотання задовольнити та продовжити строк дії обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підтримав та просив задовольнити, оскільки, заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, зокрема обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, оскільки клопотання прокурора є необгрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані матеріали, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2025 у справі №127/319/25 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого ухвалою слідчого судді від 28.02.2025 у справі №127/6361/25 продовжено до 04.04.2025 (утримується на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні направлений для розгляду до Вінницького міського суду Вінницької області. Автоматичним розподілом справ між суддями визначено склад суду (суддя ОСОБА_7 , справа № 127/9714/25), однак, підготовче судове засідання у справі наразі не призначене.

Надаючи оцінку обґрунтованості клопотання прокурора слідчим суддею враховується наступне.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частиною шостою статті 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) передбачено у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Отже, наведеними положеннями Закону надано право слідчому, за погодженням з прокурором, та прокурору до початку підготовчого судового засідання (до проведення підготовчого судового засідання) звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу або його продовження, та, відповідно, надано повноваження слідчому судді на розгляд таких клопотань за межами досудового розслідування.

У наведених нормах Закону законодавцем застосовано формулювання "до початку підготовчого судового засідання" (ч. 1 ст. 176 КПК) та "до проведення підготовчого судового засідання" (ч. 6 ст. 199 КПК).

В свою чергу, порядок проведення підготовчого судового засідання закріплено у статті 314 КПК України.

Відповідно до частини першої та другої статті 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження. Підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. (ч. 3 ст. 314 КПК)

Таким чином, аналіз положень статей 176, 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX), у взаємозв`язку з положеннями статті 314 КПК України, дає підстави для висновку про те, що слідчий суддя наділений повноваженнями на розгляд клопотань слідчого та/або прокурора про застосування запобіжного заходу або його продовження лише у випадках коли обвинувальний акт надіслано (подано) до суду, однак підготовче судове засідання судом ще не призначено, або ж призначено, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання.

Оскільки підготовче засідання у даному кримінальному провадженні Вінницьким районним судом Вінницької області не призначено, а строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано до 04.04.2025 року, а відтак розгляд і вирішення клопотання прокурора, на даному етапі, віднесено до повноважень слідчого судді за місцем здійснення досудового розслідування.

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та доданих до нього документів слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 368, ч.2 ст. 369-2 КК України.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Разом з тим, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти Україні», «Харченко проти України»).

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість обвинуваченого переховуватися від прокуратури та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також особу обвинуваченого, який на час розгляду клопотання обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк 10 років.

Таким чином, на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалою суду про застосування запобіжного заходу не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_4 в місцях попереднього утримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити на 60 (шістдесят) днів строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , який застосовано ухвалою слідчого судді від 04.01.2025 (справа №127/319/25).

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 199, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) діб, тобто до 30 травня 2025 року включно.

Встановити термін дії ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , до 30 травня 2025 року включно.

Заставу визначену ухвалою Вінницького міського суду від 04.01.2025 (справа №127/319/25) залишити у тому ж розмірі.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності)

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: