Провадження № 1-кс/734/407/25 Справа № 734/3067/25
У х в а л а

іменем України

14 липня 2025 року селище Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні зали суду в с-щі Козелець клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого СВ ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000650, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно:

підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погреби Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , інструктора БЗВП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 31.01.2019, орган, що видав № 7426, раніше несудимого, -

В С Т А Н О В И В:

до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000650, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2024 року, звернувся слідчий у кримінальному провадженні - старший слідчий СВ ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області майор поліції ОСОБА_6 , мотивуючи клопотання зокрема наступним.

Слідчим відділенням відділення поліції № 1 (с-ще Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, за процесуального керівництва Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000650 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим почав діяти воєнний стан на території України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 №335 від 29.12.2016 військовослужбовця військової служби за контрактом ОСОБА_4 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта підготовки військовослужбовців військової служби за контрактом та зараховано на навчання в 8 навчальну механізовану роту.

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 №91 від 30.03.2024 військовослужбовця військової служби за контрактом старшого сержанта ОСОБА_4 інструктора 1 взводу навчально-бойового озброєння та техніки 3 роти забезпечення навчального процесу батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_4 звільнено із займаної посади та призначено на посаду інструктора з водіння 5 навчального механізованого взводу 8 навчальної механізованої роти 2 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 .

Під час проходження військової служби за контрактом головний сержант ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

В свою чергу військовослужбовець військової служби за контрактом головний сержант ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби 11.10.2024, близько 08 год. 00 хв., в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_4 в АДРЕСА_3 , без поважних причин.

25.01.2025 головний сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_5 у АДРЕСА_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби, тим самим припинив свою злочинну діяльність.

Так, солдат ОСОБА_4 , внаслідок нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, обов`язки військової служби у період часу з 11.10.2024 до 25.01.2025 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

11.07.2025 року о 22 годині 42 хвилині ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.07.2025 ОСОБА_4 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець с. Погреби, Прилуцького району Чернігівської області, українець, громадянин України, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , інструктор БЗВП, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 31.01.2019, орган, що видав № 7426, раніше несудимий.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами:

матеріалами службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ;

допитом свідка ОСОБА_7 ;

допитом свідка ОСОБА_8 ;

іншими матеріалами кримінального провадження.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованому йому кримінального правопорушення є достатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На даний час є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, до останнього буде застосоване виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування та перебував у розшуку.

Також на цей час через військові дії російської федерації частина території України є тимчасово окупованою та не підконтрольна органам державної влади, що може надати підозрюваному ОСОБА_4 можливість переховуватися на вказаній території.

Так Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може здійснювати вплив на свідків, які вже надали викривальні показання щодо вчинення ним вказаного злочину, а також враховуючи те, що серед осіб, які підлягають допиту як свідки будуть його знайомі, особи з якими проходив служби, які під тиском ОСОБА_4 шляхом прохань, залякування, примусу, погроз або застосування насильства можуть змінити або не надавати викривальні показання щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, що у свою чергу може призвести до неможливості притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, що обумовлює ймовірність вчинення ним військового кримінального правопорушення пов`язаного з ухиленням від виконання обов`язків військової служби, у разі переховування ним від органу досудового розслідування та/або суду.

Більш м`які запобіжні заходи застосовані до ОСОБА_4 не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків та запобіганню вищезазначеним ризикам.

Згідно ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є, зокрема, тримання під вартою.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим почав діяти воєнний стан на території України.

Також, слід враховати характер вчинених злочинів, їх тяжкість, ступінь суспільної небезпеки, а також те що злочини вчинені в умовах воєнного стану військовослужбовцем під час виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, що створили в очах громадян та військового колективу негативне враження, безладдя та безкарності у системі функціонування Збройних Сил України, що є виключним випадком.

Враховуючи наведені обставини, обґрунтованість підозри, характер і тяжкість злочинів, для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні погодився з клопотанням.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні не заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (стаття 177 КПК). Такі ризики закон пов`язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Слідчий у клопотанні обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою з метою запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України, а саме:

- переховування від органів досудового розслідування або суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Необхідно зауважити, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом доказування «обґрунтована підозра»).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox,CampbellandHartleyv.theUnitedKingdom від 30.08.1990 (заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04)).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, у вигляді домашнього арешту, застави, особистої поруки чи особистого зобов`язання - не зможе запобігти викладеним ризикам.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, наданими стороною обвинувачення доказами доведені ті обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є, зокрема, тримання під вартою.

Вказані вище докази обґрунтованості підозри ОСОБА_4 є належними та допустимими, так як надані відповідно до вимог та правил ст. 184 КПК України, а саме є копіями матеріалів доданими до клопотання, якими відповідно п. 1 ч. 3 ст. 184 КПК України, слідчий обгрунтовує доводи клопотання.

Тому є достатні підстави вважати, що при обранні відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, він буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

Також при обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до висновку по необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, але не більше строку досудового розслідування

Виходячи з вимог ст. 197, ч. 2 ст. 209 КПК України, слідчий суддя вважає, що строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , слід рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 11 липня 2025 року.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, а також ч. 8 ст. 176 КПК України якою визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених зокрема статтею 407 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини інкримінованого органом досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та з огляду на положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, ч. 8 ст. 176 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у данному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 178, 179, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого СВ ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000650, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті відділення Військової служби правопорядку ( ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 60 (шістдесят) діб без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , обчислювати з 11 липня 2025 року по 08 вересня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали в повному обсязі.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_9