справа № 732/335/25 провадження № 1-кп/732/51/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

у присутності секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме: 28.06.2024 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до пробаційного нагляду строком 1 рік

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 28 червня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та на підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України на засудженого ОСОБА_4 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Приписами ч. 1 ст. 59-1 КК України передбачено, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Згідно із ч. 2 ст. 59-1 КК України, на засудженого до пробаційного нагляду судом покладаються обов`язки, серед яких періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Положеннями ч. 4 ст. 49-1 КВК України закріплено обов`язок виконання засудженим до покарання у виді пробаційного нагляду визначених законом та покладених судом обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 49-3 КВК України, ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених ст. 49-1 КВК України, або вчинення адміністративних правопорушень, зникнення з місця проживання, створення умисних перешкод для функціонування електронного засобу контролю та нагляду. Систематичним вважається невиконання без поважних причин три і більше разів обов`язків, передбачених ст. 49-1 КВК України, покладених на особу рішенням суду, або вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень.

29.07.2024 до Чернігівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України надійшов на виконання вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 28.06.2024 (вирок набрав законної сили 29.07.2024) стосовно ОСОБА_4 з відповідним розпорядженням суду про його виконання, на підставі чого засудженого ОСОБА_4 постановлено на облік у вказаному органі пробації.

Надалі, 01.08.2024 засудженому ОСОБА_4 під підпис роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у виді пробаційного нагляду, останньому доведено обов`язки засуджених до покарання у виді пробаційного нагляду, передбачені ст. 49-1 КВК України, та наслідки ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, передбачені ст. 49-3 КВК України, у тому числі можливість притягнення його до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування такого виду покарання, а також винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію до Чернігівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, згідно з якою засудженого ОСОБА_4 зобов`язано з`являтися на реєстрацію до зазначеного органу пробації першого четверга кожного місяця, з постановою останнього ознайомлено 01.08.2024.

Водночас, засуджений ОСОБА_4 з метою ухилення від відбуття призначеного вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 28.06.2024 покарання у виді пробаційного нагляду, діючи умисно, без поважних причин, передбачених ч. 5 ст. 49-1 КВК України, визначені органом пробації дні 05.09.2024, 03.10.2024, 05.12.2024, 02.01.2025 та 06.02.2025 не з`явився на реєстрацію до Чернігівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, що відповідно до ч. 3 ст. 49-3 КВК України з урахуванням положень ч. 4 ст. 49-1 КВК України є ухиленням засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду та попередженим про негативно-правові наслідки ухилення від відбування зазначеного покарання, діючи умисно, ігноруючи обов`язки, визначені п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, та покладені на нього вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 28.06.2024, всупереч приписам ч. 4 ст. 49-1 КВК України, за відсутності поважних причин упродовж вересня 2024 року лютого 2025 року 5 разів, а саме: 05.09.2024, 03.10.2024, 05.12.2024, 02.01.2025 та 06.02.2025 умисно не з`явився на реєстрацію до Чернігівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України, тим самим ухилився від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Таким чином, ОСОБА_4 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

У судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винуватим повністю у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, та зазначив, що у скоєному щиро розкаюється. Показав, що йому було відомо про покарання у виді пробаційного нагляду, йому були роз`яснені органом пробації обов`язки з`являтися на реєстрацію відповідно до графіку, з яким він ознайомлений під підпис, зауважень щодо графіку у нього не було. Повідомив, що причиною нез`явлення до органу пробації було вживання ним алкоголю разом з друзями, які навідувалися до нього у гості. Надалі він має намір виконувати вирок суду та з`являтися до реєстрації до органу пробації.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким із учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, а інкриміноване обвинуваченому діяння за ч. 3 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, доведено у повному обсязі.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (на день ухвалення вироку йому виповнилося 69 років), раніше судимий, згідно із довідкою КНП «Городнянська міська лікарня» № 31 від 13.02.2025 обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання з односельцями знаходить спільну мову, підтримує нормальні стосунки, скарг від односельців не надходило, періодично зловживає спиртними напоями, має тимчасові підробітки, пенсії не отримує, оформив соціальну виплату, але ще не отримував, має хворобливий зовнішній вигляд.

Як пом`якшуючу обставину суд враховує те, що обвинувачений щиросердно розкаявся в скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Санкція ч. 3 ст. 389 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно із ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Відповідно до приписів, закріплених у ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення шестидесяти років.

До того ж, відповідно до ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення», соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим чоловікам, які досягли шестидесятирічного віку.

ОСОБА_4 станом на день розгляду кримінального провадження виповнилося 69 років, тобто він є особою, що досягла пенсійного віку, у зв`язку з чим йому не може бути призначене покарання у виді обмеження волі.

Положеннями абз. 7 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 визначено, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані.

Таким чином, суд не вправі призначити ОСОБА_4 більш м`яке покарання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку не призначати ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 28.06.2024, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, слід виконувати окремо.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, і підстав для його застосування до набрання вироком законної сили не встановлено.

Керуючись статтями 369-371, 373-374, 392, 393, 395КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України.

Покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 389 КК України не призначати.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 28.06.2024, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, виконувати окремо.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1