ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпра кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000459 від 10.07.2025, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Лиман Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, який не одружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , впродовж тривалого часу мешкає однією сім`єю разом із своєю сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . Останні між собою пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Під час сумісного проживання ОСОБА_4 упродовж 2025 року вчиняв стосовно ОСОБА_5 домашнє насильство, що виражалося у висловлюванні на її адресу образ грубою нецензурною лайкою, залякуванні, застосуванні психологічного насильства, та своєю поведінкою завдавав ОСОБА_5 психологічні травми, у зв`язку із чим ОСОБА_4 постановами Індустріального районного суду м. Дніпра від 26.05.2025 у справі №202/4744/25 за події, які мали місце 11.04.2025 та від 04.06.2025 у справі №202/3176/25 за події, які мали місце 08.03.2025, визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак, ОСОБА_4 , незважаючи на те, що за вчинення вказаних дій, його неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності, продовжив свої умисні систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_5 .

Так, 09.07.2025 близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, грубо виражався на адресу своєї сестри ОСОБА_5 нецензурною лайкою, ображав її, чим застосував психологічне насильство, принизив її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що завдало психологічних страждань ОСОБА_5 .

У подальшому, 12.07.2025 близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, грубо виражався на адресу своєї сестри ОСОБА_5 нецензурною лайкою, ображав її, чим застосував психологічне насильство, принизив її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що завдало психологічних страждань ОСОБА_5 .

Крім того, 13.07.2025 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, грубо виражався на адресу своєї сестри ОСОБА_5 нецензурною лайкою, ображав її, чим застосував психологічне насильство, принизив її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що завдало психологічних страждань ОСОБА_5 .

Також, 15.07.2025 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, грубо виражався на адресу своєї сестри ОСОБА_5 нецензурною лайкою, ображав її, чим застосував психологічне насильство, принизив її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що завдало психологічних страждань ОСОБА_5 .

Крім того, 17.07.2025 близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, грубо виражався на адресу своєї сестри ОСОБА_5 нецензурною лайкою, ображав її, чим застосував психологічне насильство, принизив її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що завдало психологічних страждань ОСОБА_5 .

Таким чином, існують підстави для констатації надлишкових перешкод, які створилися у життєдіяльності ОСОБА_5 внаслідок дій ОСОБА_4 , які зумовили порушення звичного стереотипу її життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам в особистому благополуччі, в продуктивній життєдіяльності.

Події, які відбулися, є психотравмуючими (стресогенними) для ОСОБА_5 , такими, що безпосередньо викликають психологічний дискомфорт та зумовили тривалі та інтенсивні психологічні страждання.

Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_4 , своїми умисними протиправними діями завдав ОСОБА_5 психологічні (моральні) страждання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, матеріальну шкода відшкодована шляхом повернення майна.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд даного кримінального провадження за її відсутності, в заяві зазначила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має. Крім того в заяві зазначила, що просить не ініціювати застосування до обвинуваченого у кримінальному провадженні обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що потерпілий та прокурор також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, а саме умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше судимий, має середню освіту, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вину визнав та щиро розкаявся.

При цьому, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 інших, передбачених санкцією ст. 126-1 КК України покарань, а саме: у виді громадських робіт, оскільки вважає його таким, що не призведе до виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та не відповідатиме меті покарання, а також у виді обмеження волі чи позбавлення волі, оскільки такі будуть явно несправедливими через суворість.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, та більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На думку суду, покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на обвинуваченого передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в тому числі проти життя та здоров`я особи, забезпечує співрозмірність діяння та кари, а також не суперечить таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Також, враховуючи позицію потерпілої, яка в заяві просила не ініціювати застосування до обвинуваченого у кримінальному провадженні обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України, суд вважає за можливе не покладати на обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України в період пробаційного нагляду покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк відбування покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпра.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1