Справа № 953/4634/25
Провадження № 1-кп/953/795/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові у порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового процесу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000222 від 02.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджениця сел. Ягідне Ягодинського району Магаданської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, який офіційно не працевлаштований, не проходить військової служби, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, не є особою з інвалідністю, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2025 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_3 на території Харківського ліцею № 37, розташованого по вул. Академіка Проскури, 3 у м. Харкові, вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин. Стоячи у черзі за гуманітарною їжею, обвинувачений вступив у словесний конфлікт зі своїм знайомим ОСОБА_4 , внаслідок чого у нього раптово виникла особиста неприязнь до потерпілого. На ґрунті такої неприязні ОСОБА_3 , з метою заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, стоячи обличчям до потерпілого, умисно завдав йому металевою палицею з пластиковою ручкою два удари у перенісся.

У результаті протиправних дій обвинуваченого

ОСОБА_4 за висновком судово-медичної експертизи № 09-742/2025 від 06.05.2025 року було спричинено садно на спинці носа на тлі розлитого синця, що розповсюджується на праву та ліву навколоочні ділянки. Зазначене тілесне ушкодження є легким відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_4 також надав до суду заяву про беззаперечну згоду з установленими органом досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України і згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

З огляду на зазначене, оскільки учасники кримінального провадження не оспорюють встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин справи, обізнані із правовими наслідками застосування передбаченої ст. 302 КПК України спеціальної процедури, суд, переконавшись у добровільності їх позиції, вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі висунутого звинувачення за наведених в обвинувальному акті обставин і кваліфікує його дії, що полягали в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, за ч. 1 ст. 125 КК України.

Обираючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд керується такими нормами матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання новим кримінальним правопорушенням. Більш суворий вид покарання з-поміж передбачених санкцією відповідної статті (частини статті) кримінального закону призначається лише у разі, якщо менш суворий суд визнає недостатнім для досягнення зазначеної вище мети. Відповідні правозастосовчі орієнтири сформулював Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 року у справі № 298/95/16.

Призначаючи ОСОБА_3 захід примусу, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, і обставин, які б підвищували суспільну небезпеку скоєного порівняно з типовими діяннями, що кваліфікуються за відповідною кримінально-правовою нормою, за результатами судового розгляду не встановлено.

Бере суд до уваги і дані про особу ОСОБА_3 , котрий є людиною похилого віку, до кримінальної відповідальності притягується вперше, офіційно не працевлаштований, не є військовослужбовцем, на диспансерних наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, не є особою з інвалідністю.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України враховує щире каяття обвинуваченого.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, у справі не встановлено.

Виходячи з наведеного, з огляду на притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності вперше, відсутність обставин, які би підвищували тяжкість скоєного у межах даної кримінально-правової кваліфікації чи обтяжували покарання, повне визнання обвинуваченим провини, щире каяття, а також позицію потерпілого, котрий не наполягав на призначенні ОСОБА_3 суворого заходу примусу, суд вважає за можливе обрати йому покарання у виді штрафу, найбільш м`яке за видом із передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, у мінімальному розмірі, визначеному відповідною санкцією і ч. 2 ст. 53 КК України.

Керуючись принципами законності, гуманізму, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд вважає зазначене покарання необхідним і достатнім для виправлення овинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрат на залучення експерта та інших процесуальних витрат у справі не понесено, речові докази відсутні.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався та, з огляду на вид призначеного покарання і позиції сторін у судовому засіданні, підстав для його застосування суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 100, 107, 349, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1