КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5013/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2025 рокучастково задоволено клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000914 від 11.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Накладено арешт на майно:

- яке було вилучене 06.06.2025 року під час проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «Tesla», д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, просп. Палладіна, 33, а саме: мобільний телефон марки «Iphone» у корпусі червоного кольору, мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro» чорного кольору у чохлі чорного кольору, мобільний телефон марки «Ergo»; порошкоподібну речовину білого кольору у поліетиленовому пакеті із пазовим замком; 233 долари США (купюрами 100х2, 20, 10 1х3), гаманець чорного кольору, посвідчення на ім`я ОСОБА_7 ; імітаційні купюри ззовні схожі на валюту «Євро» 120 купюр по 100 із №UC; папку салатового кольору із вмістом документів; рюкзак чорного кольору;

- яке було вилучене 06.06.2025 року під час проведення невідкладного обшуку у помешканні за фактичним місцем проживання ОСОБА_7 , а саме в будинку АДРЕСА_1 , а саме: закордонний паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_10 НОМЕР_2 ;

- яке було вилучено 06.06.2025 року в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_11 , три телефони та банківська картка, 9 флеш-накопичувачів, копії та оригінали документації (квитанції, довідки, накладні), грошові кошти номіналом 100 доларів США, грошові кошти номіналом 160 євро, 230 доларів США, чотири ноутбуки, грошові кошти у кількості 1467 доларів США різним номіналом, з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання (в частині вилучених грошових коштів).

Накладено арешт із забороною вчинення дій, направлених на продаж, переєстрацію та будь-які нотаріальні дії, пов`язані із відчуженням, з метою забезпечення конфіскації майна на наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 на праві власності;

- автомобіль марки «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_3 , він-код НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 на праві власності;

- земельну ділянку, площею 0,12 га з кадастровим номером: :02:005:0195, що на праві власності належить ОСОБА_11 .

В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернулися з апеляційними скаргами.

У поданій скарзі прокурор ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20.06.2025 року в частині відмови у накладенні арешту на автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_5 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_6 та накласти арешт на автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_5 , в іншій частині ухвалу слідчого судді прокурор просив залишити без змін.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначає, що вважає вказану ухвалу слідчого судді від 20.06.2025 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт не погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором не доведено необхідності накладення арешту на майно, зокрема на автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_5 , який було вилучено протоколом обшуку від 06.06.2025 року.

Посилається на те, що даний автомобіль являється засобом (предметом) вчинення тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає конфіскацію майна.

Зазначає, що на вказаному автомобілі підозрюваний ОСОБА_7 хотів переправити особу до державного кордону, де у подальшому мав організувати незаконний його перетин, і даний автомобіль визнано речовим доказом у справі.

Також вказує, що в салоні даного автомобіля віднайдені імітаційні грошові кошти та наркотичні (психотропні) речовини, а на даний час експертиза не готова, і з даним автомобілем не проведені слідчі дії (слідчий експеримент).

Відтак, на думку прокурора, ним у клопотанні наведене обґрунтування необхідності накладення арешту на майно та значення такого майна для кримінального провадження.

Прокурор посилається і на те, що положення ч. 1 ст. 98 КПК України визначають, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Однак слідчий суддя, в порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при прийнятті рішення не врахував наявність правових підстав для арешту майна, можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні та інші обставини, що мають значення для провадження.

На думку прокурора, слідчий суддя, роблячи висновок про відсутність підстав для накладення арешту на майно, не взяв до уваги докази, які могли істотно виплинути на його висновки.

Таким чином, слідчий суддя допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2025 року, представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва по справі від 20.06.2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні 0000914 від 11.03.2025 року, яке було вилучено 06.06.2025 року в ході проведення обшуку, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000914 від 11.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування доводів скарги адвокат зазначав, що фактично під час вирішення питання про накладення арешту на майно слідчим суддею було допущено істотні порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали.

Скаржник вважає, що ухвала слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20.06.2025 року про часткове накладення арешту на майно є необґрунтованою, формальною, незаконною та підлягає скасуванню.

Посилається на те, що обґрунтовуючи підстави для задоволення клопотання про необхідність накладення арешту, слідчий послався на те, що застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення у виді арешту майна в повній мірі відповідатиме потребам досудового розслідування, буде розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, та у разі незастосування такого заходу існують ризики приховування, відчуження цього майна.

На думку апелянта, клопотання про накладення арешту на майно не містить достатніх обґрунтувань, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 КПК України, зокрема: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вказує на те, що з поданого клопотання вбачається, що прокурор, звертаючись до слідчого судді з даним клопотанням посилається на те, що вилучені речі мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки є доказами злочинної діяльності та як наслідок необхідності збереження речових доказів, а тому відповідно до статті 170 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, існують правові підстави для арешту вилученого майна.

Адвокат зауважує на ту обставину, що посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на майно: мобільний телефон, грошові кошти долари США, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та безпосередньо сам транспортний засіб, прокурор повинен був зазначити, яке відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 КК України, має майно, що вилучене під час проведення невідкладного обшуку.

Однак, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з наданих матеріалів провадження не вбачається.

При цьому, стороною обвинувачення не доведено та не обґрунтовано, яким чином вилучене майно може спростувати або підтвердити фактичні обставини в процесі доказування в кримінальному провадженні, оскільки вилучене у підозрюваного майно та грошові кошти фактично не належать підозрюваному, що підтверджується наданими до матеріалів кримінального провадження письмовими поясненнями та клопотаннями про повернення незаконно вилученого майна, зокрема дружиною підозрюваного ОСОБА_12 .

Скаржник звертає увагу на зміст даних клопотань, які необхідно взяти до уваги під час розгляду апеляційної скарги.

Адвокат у скарзі зазначає про те, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вилучених речей під час обшуку, що відбувся 06.06.2025 року, повідомила, що були вилучені такі особисті речі: мобільний телефон iPhone 15 Plus в прозорому чохлі та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_15, 12 640 гривень і 1600 доларів США, автомобіль TESLA MODEL 3, державний номер НОМЕР_6 .

Окрім цього, вилучені особисті кошти в розмірі - 12 640 гривень.

Вказані кошти були передані орендарями квартири, що належить їй на праві власності за адресою: АДРЕСА_4 , як щомісячна орендна плата.

ОСОБА_12 зазначає, що дана сума мала бути використана як погашення заборгованості за її кредитною карткою.

Також під час обшуку було вилучено конверт білого кольору з написом «Інна», в якому знаходились грошові кошти у сумі 1600 доларів США на лікування орендаторки квартири ОСОБА_12 .

До того ж, автомобіль марки TESLA MODEL 3 НОМЕР_6 чорного кольору перебуває у власності ОСОБА_12 і був наданий чоловікові ОСОБА_7 у тимчасове безоплатне користування, оскільки його автомобіль «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_7 , він-код НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_7 на праві власності, та на який було накладено арешт, наразі перебуває в оренді у їх спільного знайомого за 1000 доларів США на місяць, згідно з домовленістю в перерахунку по курсу НБУ.

Тобто, вказане майно взагалі не має відношення до кримінального провадження № 0000914 від 11.03.2025 року, оскільки є приватною власністю ОСОБА_12 .

Апелянт вказує і на те, що у поданому клопотанні сторона обвинувачення не надала жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що зазначений автомобіль був здобутий злочинним шляхом, що він є речовим доказом у справі, що він використовувався для вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, орган досудового розслідування не довів, що це майно здобуте злочинним шляхом або має відношення до обставин кримінального правопорушення.

Також скаржник зазначає, що в матеріалах, які додані до клопотання, не міститься жодного доказу того, що автомобіль - марки «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_7 , він-код НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_7 на праві власності, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а посилання слідчого в постанові про визнання майна речовим доказом на те, що вказаний транспортний засіб є об`єктом кримінально протиправних дій, є безпідставними, оскільки матеріали судового провадження не містять належного підтвердження таких даних.

Апелянт зазначає, що клопотання прокурора, всупереч вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, не містить чіткого переліку документів, які були вилучені під час обшуку та які належить арештувати, зокрема їх ідентифікаційних ознак, кількості документів та їх змісту.

За версією органу досудового розслідування, вилучені документи мають відношення до справи, але без їх ідентифікації в клопотанні про накладення арешту на майно та в ухвалі суду про накладення арешту, в подальшому існує великий ризик визнання цих доказів недопустимими, що в свою чергу не буде слугувати досягненню мети досудового розслідування, що також може потягнути шкідливі наслідки для потерпілих, повне коло яких на сьогоднішній день не встановлено.

Враховуючи недотримання слідчим вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя районного суду повинен був керуватися вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України та мусив повернути прокурору клопотання для усунення недоліків.

На думку адвоката ОСОБА_8 , не звернувши уваги на недоліки клопотання слідчого, слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва прийняв клопотання до розгляду, розглянув його та постановив оскаржуване рішення, але таке рішення суперечить положенням ст.ст. 2, 7, 170, 173 КПК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог статті 132 КПК України, орган досудового розслідування хоч і визнав постановою вищезазначене майно речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, яке не належить підозрюваному з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також апелянт вказує на те, що клопотання слідчого та оскаржувана ухвала від 20.06.2025 року не містить обґрунтованих даних про наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у ньому не вказано, що існує реальна небезпека втрати речових доказів, знищення чи відчуження майна.

Слідчий суддя прийняв рішення про необхідність задоволення клопотання про арешт майна, жодним чином не мотивувавши своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав, тобто не здійснив судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.

При цьому, у мотивувальній частині ухвали суду слідчий суддя зазначив, що слідчим надано належні та достатні докази того, що накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, необхідно у цьому кримінальному провадженні, оскільки вилучені речі та предмети мають істотне значення у кримінальному провадженні та значення речових доказів.

Скаржник вважає, що мотивуючи наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, по суті, навів в ухвалі загальну інформацію про мету та поняття арешту.

В судове засідання власник майна ОСОБА_7 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_9 , який підтримав подану прокурором ОСОБА_13 апеляційну скаргу і просив її задовольнити з наведених у ній підстав, та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, яка подана представником власника майна - адвокатом ОСОБА_8 , пояснення представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг,колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга, яка подана адвокатом ОСОБА_8 , не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвалу представником власника майна фактично оскаржено в частині задоволених вимог клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а прокурором скаргу подано в частині незадоволених вимог клопотання щодо накладення арешту на автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_5 ,суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді лише щодо вказаного майна.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення та/або відмови у накладенні арешту на інше майно колегією суддів не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження за №0000914 від 11.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який достовірно знаючи про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, у невстановлений досудовим розслідуванням час, в невстановленому місці, виник злочинний умисел, направлений на сприяння незаконного переправлення громадян України чоловічої статі призивного віку через державний кордон України до країн Європейського Союзу, шляхом надання порад та вказівок за грошову винагороду. На виконання свого злочинного умислу, останній заручився підтримкою наглядно знайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим останні вступили між собою в злочинну змову.

Так, в ході виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_11 10.04.2025 року зустрілись з громадянином призивного віку ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_5 , де в ході розмови повідомили останньому, що використовуючи свої особисті зв`язки, можуть сприяти в незаконному переправленні ОСОБА_14 через державний кордон України, шляхом незаконного переправлення останнього в обхід контрольно-пропускних пунктів.

Грошова винагорода за вказану послугу складає 13 000 (тринадцять тисяч) Євро.

В подальшому, ОСОБА_14 погодився на пропозицію ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , щодо перетину державного кордону України та подальшим виїздом до Республіки Словаччина, шляхом перетину в обхід контрольно - пропускного пункту, за грошову винагороду в сумі 13 000 (тринадцять тисяч) Євро для останніх, а ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в свою чергу повинні посприяти перетину, шляхом надання порад та вказівок, а також усуненням перешкод, в тому числі з використанням своїх особистих зв`язків з невстановленими особами.

Так, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_11 продовжуючи реалізацію свого злочинного умисну, діючи умисно та з корисливим мотивом, виконуючи раніше розроблений план, 06.05.2025 року перебуваючи в приміщенні ресторану «McDonald's» за адресою: м. Київ, просп. Академіка Палладіна, 7-А, зустрілись з посередником угоди - ОСОБА_15 , від якого отримали грошові кошти в сумі 1000 Євро, як частину оплату за надання послуг, що полягали у виїзді ОСОБА_14 через державний кордон України.

06.06.2025 року, близько 12 год. ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_14 та повідомив про готовність всіх необхідних етапів, щодо перетину державного кордону України автомобілем та домовився про зустріч із останнім.

Надалі, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_7 , реалізуючи раніше розроблений злочинний план та виконуючи розподілені ролі, останній 06.06.2025 року, близько 14 год. 45 хв., за попередньою домовленістю, щодо виїзду ОСОБА_14 за кордон, перебуваючи на АЗС «Окко» за адресою: м. Київ, просп. Академіка Палладіна, 33, зустрівся з останнім, в ході чого посадив ОСОБА_14 , до свого автомобіля та почав рух, після чого був затриманий співробітниками правоохоронних органів.

06.06.2025 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченому ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, нерухоме майно, на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 належить квартира АДРЕСА_3 , а також автомобіль марки «Tesla Model Y» д.н.з. НОМЕР_7 , vin-код НОМЕР_4 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме

майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,

Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта,

нерухоме майно, на праві власності підозрюваному ОСОБА_11 належить

земельна ділянка площею 0,12 (га) з кадастровим номером:

:02:005:0195.

06.06.2025 року під час проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: м. Київ, прос. Палладіна, 33, та перебував під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та в подальшому вилучено: мобільний телефон марки «Iphone» у корпусі червоного кольору, мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro» чорного кольору у чохлі чорного кольору, мобільний телефон марки «Ergo»; порошкоподібну речовину білого кольору у поліетиленовому пакеті із пазовим замком; грошові кошти у сумі 1600 доларів США (16 купюр по 100); 233 долари США (купюрами 100х2, 20, 10 1х3), 12640 гривень, гаманець чорного кольору, посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , технічний паспорт «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 ; імітаційні купюри ззовні схожі на валюту «Євро» 120 купюр по 100 із №UC; папку салатового кольору із вмістом документів; рюкзак чорного кольору; автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 , було поміщено на зберігання до Святошинського УП ГУНП у м. Києві, що за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 109.

Окрім цього, 06.06.2025 року під час проведення невідкладного обшуку у помешканні за фактичним місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме будинку АДРЕСА_1 , було виявлено та в подальшому вилучено: грошові кошти в іноземній валюті, а саме долари США номіналом по 100 в кількості 84, серійні номери: LF38442075J, LB27848426A, LJ79736165A, LL65963337C, LB70602109G, RK02221931H, PF77306243G, PB76926552B, PF56588770Q, PB74945532J, PB74945534J, LB99641688K, PF37630786J, PA22215319C, PH77471359B, PH77471352B, LK94815999D, PB74945535J, PB74945533J, PD62399246C, PG83091655B, PG83041657B, PG83041576B, LB56402812Q, LG02340108С, LB54042814A, LB07221981D, LG98427744A, MF15949162B, MB34368447A, LJ29210339A, LF29873245F, MB21363202I, ML53160584A, MB34368448A, PG83041584B, PG83041577B, PG83041579B, LC50356008A, LG98427743A, LH60672403B, LL66971532A, LB84870303Q, LK33353891A, LL70271984A, LJ79316755A, PF56588759J, PF56588758J, PF56588753J, PF56588752J, PF56588751J, PF56589899J, PG83041587B, PG83041585B, PA30681425B, PF51660246H, ML53160540A, ML53160539A, LL10083240E, LL70271981A, LL70271980A, LF06788436B, LF06718437B, MG43903105B, PG83041638B, PG83041639B, PG83041635B, PG83041636B, PG83041859B, PF56588761J, PL13851073L, PL13851074L, PL14131181C, MB09307874E, LA82840080B, LL43863498A, LG51686743E, LB85990456D, LB07221979D, LC12620697B, LC12620698B; 6 купюр номіналом по 20 доларів США, серійні номери: JL75586447A, JE61405240C, JB78690132B, EB47566565G, JG10547257E, JE08462317F; 3 купюри номіналом по 5 доларів США, серійні номери: ML5604836J, JB14918185A, FB08187220B; одна купюра номіналом 5 EURO XO; 25 купюр номіналом по 1000 грн, 80 купюр номіналом по 500 грн; мобільний телефон марки "Samsung A-33" рожевого кольору; мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 9A" темно-синього кольору; закордонний паспорт виданий на ім`я ОСОБА_10 НОМЕР_9 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу "Tesla 3" НОМЕР_10 ; паспорт громадянина російської федерації, виданий на ім`я ОСОБА_16 НОМЕР_11 ; паспорт громадянина російської федерації, виданий на ім`я ОСОБА_17 НОМЕР_12 ; паспорт громадянина російської федерації, виданий на ім`я ОСОБА_16 НОМЕР_13 ; паспорт громадянина російської федерації, виданий на ім`я ОСОБА_17 НОМЕР_14 ; мобільний телефон марки "ІPhone 15+" рожевого кольору в прозорому чохлі.

Також, 06.06.2025 року, в ході проведення обшуку житла за фактичним місцем проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та надалі вилучено: закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_11 поміщено та запечатано до поліетиленового сейф-пакету «PSP 3236408», 3 (три) телефони та банківська картка, поміщено та запечатано до поліетиленового сейф-пакету «PSP 3236438», 9 (дев`ять) флеш-накопичувачів, поміщено та запечатано до поліетиленового сейф-пакету «WAR 1313951», копії та оригінали документації (квитанції, довідки, накладні), поміщено та запечатано до поліетиленового сейф-пакету «NPU 1300971», «NPU 1300972», грошові кошти номіналом 100 доларів США, поміщено та запечатано до поліетиленового сейф-пакету «WAR 1313963», грошові кошти номіналом 160 євро, 230 доларів США, поміщено та запечатано до поліетиленового сейф-пакету «WAR 131953», копії та оригінали документації, поміщено та запечатано до поліетиленового сейф-пакету «PSP 3236409», 4 (чотири) ноутбуки, поміщено та запечатано до поліетиленового сейф-пакету «NPU 1308853», грошові кошти у кількості 1467 доларів США різним номіналом, поміщено та запечатано до поліетиленового сейф-пакету «WAR 1313950».

06.06.2025 року вилучене майно, в порядку ст. 110 КПК України, визнано речовим доказам у вказаному кримінальному провадженні.

09.06.2025 року прокурор Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000914 від 11.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання обґрунтоване посиланням зокрема на те, що арешт, на вищезазначене вилучене в ході обшуків майно, необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2025 рокучастково задоволено клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000914 від 11.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Накладено арешт на майно:

- яке було вилучене 06.06.2025 року під час проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, просп. Палладіна, 33, а саме: мобільний телефон марки «Iphone» у корпусі червоного кольору, мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro» чорного кольору у чохлі чорного кольору, мобільний телефон марки «Ergo»; порошкоподібну речовину білого кольору у поліетиленовому пакеті із пазовим замком; 233 долари США (купюрами 100х2, 20, 10 1х3), гаманець чорного кольору, посвідчення на ім`я ОСОБА_7 ; імітаційні купюри ззовні схожі на валюту «Євро» 120 купюр по 100 із №UC; папку салатового кольору із вмістом документів; рюкзак чорного кольору;

- яке було вилучене 06.06.2025 року під час проведення невідкладного обшуку у помешканні за фактичним місцем проживання ОСОБА_7 , а саме в будинку АДРЕСА_1 , а саме: закордонний паспорт виданий на ім`я ОСОБА_10 НОМЕР_2 ;

- яке було вилучено 06.06.2025 року в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_11 , три телефони та банківська картка, 9 флеш-накопичувачів, копії та оригінали документації (квитанції, довідки, накладні), грошові кошти номіналом 100 доларів США, грошові кошти номіналом 160 євро, 230 доларів США, чотири ноутбуки, грошові кошти у кількості 1467 доларів США різним номіналом, з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання (в частині вилучених грошових коштів).

Накладено арешт із забороною вчинення дій, направлених на продаж, переєстрацію та будь-які нотаріальні дії, пов`язані із відчуженням, з метою забезпечення конфіскації майна на наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 на праві власності;

- автомобіль марки «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_3 , він-код НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 на праві власності;

- земельну ділянку, площею 0,12 га з кадастровим номером::02:005:0195, що на праві власності належить ОСОБА_11 .

В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Частково задовольняючи дане клопотання, подане в межах кримінального провадження №0000914 від 11.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою його збереження як речових доказів у вказаному кримінальному провадженні та забезпечення можливої конфіскації як виду покарання.

Слідчим суддею зазначено, що дослідивши викладені у клопотанні доводи, надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України правову підставу для арешту майна, можливість використання даного майна як доказу у кримінальному провадженні (збереження речових доказів та можливість конфіскації майна як виду покарання), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, слідчий суддя дійшов до переконання про те, що заявлене клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Слідчий суддя дійшов до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора в частині накладення арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання на майно, яке належить на праві власності підозрюваним, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 на праві власності; автомобіль марки «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_3 , він-код НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 на праві власності; земельну ділянку, площею 0,12 га з кадастровим номером::02:005:0195, що на праві власності належить ОСОБА_11 .

При цьому, слідчий суддя зазначив про відсутність підстав для накладення арешту на:

- грошові кошти у сумі 1600 доларів США (16 купюр по 100); 12640 гривень, автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 , які були вилучені під час обшуку автомобіля марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 ;

- майно, яке було вилучено 06.06.2025 року під час проведення невідкладного обшуку будинку 32 по вул. Житомирській у м. Ірпінь Київської області, а саме: грошові кошти в іноземній валюті, а саме долари США номіналом по 100 в кількості 84, серійні номери: LF38442075J, LB27848426A, LJ79736165A, LL65963337C, LB70602109G, RK02221931H, PF77306243G, PB76926552B, PF56588770Q, PB74945532J, PB74945534J, LB99641688K, PF37630786J, PA22215319C, PH77471359B, PH77471352B, LK94815999D, PB74945535J, PB74945533J, PD62399246C, PG83091655B, PG83041657B, PG83041576B, LB56402812Q, LG02340108С, LB54042814A, LB07221981D, LG98427744A, MF15949162B, MB34368447A, LJ29210339A, LF29873245F, MB21363202I, ML53160584A, MB34368448A, PG83041584B, PG83041577B, PG83041579B, LC50356008A, LG98427743A, LH60672403B, LL66971532A, LB84870303Q, LK33353891A, LL70271984A, LJ79316755A, PF56588759J, PF56588758J, PF56588753J, PF56588752J, PF56588751J, PF56589899J, PG83041587B, PG83041585B, PA30681425B, PF51660246H, ML53160540A, ML53160539A, LL10083240E, LL70271981A, LL70271980A, LF06788436B, LF06718437B, MG43903105B, PG83041638B, PG83041639B, PG83041635B, PG83041636B, PG83041859B, PF56588761J, PL13851073L, PL13851074L, PL14131181C, MB09307874E, LA82840080B, LL43863498A, LG51686743E, LB85990456D, LB07221979D, LC12620697B, LC12620698B; 6 купюр номіналом по 20 доларів США, серійні номери: JL75586447A, JE61405240C, JB78690132B, EB47566565G, JG10547257E, JE08462317F; 3 купюри номіналом по 5 доларів США, серійні номери: ML5604836J, JB14918185A, FB08187220B; одна купюра номіналом 5 EURO XO; 25 купюр номіналом по 1000 грн., 80 купюр номіналом по 500 грн; мобільний телефон марки "Samsung A-33" рожевого кольору; мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 9A" темно-синього кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу "Tesla 3" НОМЕР_10; паспорт громадянина російської федерації, виданий на ім`я ОСОБА_16 НОМЕР_11 ; паспорт громадянина російської федерації, виданий на ім`я ОСОБА_17 НОМЕР_12 ; паспорт громадянина російської федерації, виданий на ім`я ОСОБА_16 НОМЕР_13 ; паспорт громадянина російської федерації, виданий на ім`я ОСОБА_17 НОМЕР_14 ; мобільний телефон марки "ІPhone 15+" рожевого кольору в прозорому чохлі, оскільки прокурором не надано жодних доказів що зазначене майно було здобуте злочинним шляхом, нічим не підтверджена його належність підозрюваному, а отже, дане майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

З таким висновками слідчого судді колегія суддів повністю погодитись не може з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Приймаючи рішення про часткове накладення арешту на майно, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Зокрема, у даному кримінальному провадженні №0000914 від 11.03.2025 року санкція ч. 3 ст. 332 КК України, за якою підозрюються ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на належні підозрюваним квартиру, автомобіль, земельну ділянку та грошові кошти, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, втрачене, знищене чи відчужене.

Крім того, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно яке належить на праві власності ОСОБА_7 та ОСОБА_11 (мобільні телефони, порошкоподібну речовину, імітаційні купюри зовні схожі на валюту (Євро), папку з документами, рюкзак, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_7 , банківську картку, флеш накопичувачі, копії та оригінали документації, ноутбуки), також і з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею місцевого суду ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, зокрема, збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на належне ОСОБА_7 та ОСОБА_11 майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, зокрема з метою забезпечення його збереження та можливої конфіскації майна як виду покарання, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Беззаперечних доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали в частині задоволенні клопотання прокурора ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Не спростовують висновків слідчого судді і доводи апеляційної скарги про неспівмірність обмеження прав власника майна ОСОБА_7 завданням кримінального провадження, оскільки на переконання колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, з огляду на встановлені обставини даного кримінального провадження, зважаючи на те, що на час прийняття рішення вони вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту на вищезазначене майно.

Дослідивши доводи клопотання слідчого та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування, містить сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку про те, що майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане у клопотанні слідчого майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту, як речового доказу, з метою збереження.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що всупереч ч. 2 ст. 171 КПК України клопотання прокурора не містить чіткого переліку документів, які були вилучені під час обшуку та на які прокурор просив накласти арешт, то на думку колегії суддів, ця обставина не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про накладення на них арешту, за умови відповідності цього майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, з метою його збереження, як речових доказів, оскільки не зазначення повного переліку документів не є прямо визначеною законом підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Доводи скарги адвоката ОСОБА_8 про те, що належний ОСОБА_7 автомобіль марки «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_3 , він-код НОМЕР_4 не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а тому відсутні підстави для накладення на нього арешту, колегією суддів відхиляються, позаяк слідчим суддю накладено арешт на вищезазначений автомобіль саме з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання, що не вимагає встановлення відповідності такого майна критеріям речового доказу, при вирішенні питання про накладення арешту з цих підстав.

Не приймаються до уваги колегією суддів доводи апелянта про те, що слідчий суддя всупереч приписам ч. 3 ст. 172 КПК України не повернув клопотання прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам ст. 171 КПК України, оскільки колегія суддів цю обставину не вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягло б за собою скасування оскаржуваної ухвали за умови беззаперечної доведеності прокурором необхідності накладення арешту на майно.

Інші доводи апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування судового рішення.

При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на автомобіль марки «Tesla», д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя посилався на те, що прокурором не надано жодних доказів, що зазначене майно було здобуте злочинним шляхом, нічим не підтверджена його належність підозрюваному, а отже це майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Дослідивши доводи клопотання прокурора в цій частині та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що майно, а саме вилучений автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_7 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки зазначений автомобіль може бути засобом (предметом) вчинення кримінального правопорушення, так як відповідно до матеріалів кримінального провадження на цьому автомобілі підозрюваний мав намір переправити особу до державного кордону, де мав організувати незаконний перетин.

Окрім цього, в салоні даного автомобіля при обшуку віднайдені імітаційні грошові кошти та порошкоподібна речовина білого кольору у поліетиленовому пакеті, тому є достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, міг зберегти на собі його сліди, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для арешту вказаного майна, як речового доказу, з метою його збереження.

Крім того, слідчим Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_18 від 06.06.2025 року винесено постанову про визнання вищевказаного автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слід наголосити, що вказана постанова слідчого, а також клопотання прокурора про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема, посилання на те, що зазначене майно може містити дані, які можуть підтверджувати відомості про встановлення факту здійснення протиправної діяльності, а тому автомобіль міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучений автомобіль з метою забезпечення збереження вказаного майна як речового доказу, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути знищене, приховане, передане чи відчужене.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як убачається із клопотання прокурора, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, за умови доведеності прокурором наявності беззаперечних підстав для накладення арешту на вилучене майно, з метою його збереження як речового доказу, відсутність доказів на підтвердження належності даного автомобіля підозрюваному не можуть бути безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

З цих підстав відхиляються наведені в суді апеляційної інстанції доводи представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 щодо належності вказаного автомобіля ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності, що на його думку є підставою для відмови у накладенні арешту на вказаний автомобіль.

Таким чином, висновок слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про відсутність підстав для накладення арешту на майно через відсутність доказів належності його підозрюваному ОСОБА_7 та невідповідність даного автомобіля критеріям речового доказу, є передчасним та необґрунтованим.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 .

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено, як не встановлено і невідповідності клопотання прокурора про арешт майна вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України, які б свідчили про наявність визначених законом підстав для відмови у задоволенні такого клопотання.

Зважаючи на викладене вище, слідчий суддя, не в повній мірі дослідивши клопотання із доданими до нього документами, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 , яке останнім було належним чином обґрунтоване та мотивоване.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, при вирішенні питання щодо арешту майна, з підстав, визначених ст. 170 КПК України, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Отже, сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вищевикладених обставин колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 із скасуванням ухвали слідчого судді в частині відмови в накладенні арешту на автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 , та постановлення в цій частині нової ухвали про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно.

В іншій частині оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року в частині відмови в накладенні арешту на автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 - скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000914 від 11.03.2025 року в частині вимог про накладення арешту на майно, вилучене 06.06.2025 року під час проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою м. Київ, просп. Палладіна, 33, а саме: автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 06.06.2025 року під час проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою м. Київ, просп. Палладіна, 33, а саме на:

- автомобіль марки «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 .

В решті ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4