КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/8877/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3999/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0004156 від 03.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року задоволено клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про накладення арешту.

Накладено арешт із встановленням заборони учасникам, власникам, засновникам, іншим особам, які діють від їх імені, їх представникам, представникам товариства (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебувають зазначені корпоративні права, будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам, що наділені таким правом, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) шляхом заборони відчужувати, розпоряджатись (вчиняти будь які реєстраційні дії) та користуватись щодо частки у статутному капіталі, належні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - на належну йому частку статутного капіталу ТОВ «ГОТЕЛЬНО-РОЗВАЖАЛЬНИЙ КОМПЛЕКС «СТОЛИЦЯ», ідентифікаційний код юридичної особи 32588614, юридична адреса: Україна, 02160, м. Київ, пр. Соборності, буд. 7-А, офіс 508. Розмір частки засновника (учасника): 1 126 419,27 грн.

Накладено арешт на об?єкти нерухомого майна ОСОБА_7 , а саме на: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку з кадастровим номером: :04:013:0005, площею 1,6215 га.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що належних доказів, які б підтверджували зв`язок між ОСОБА_8 і позикодавцем не надано, відтак ОСОБА_8 не є особою, кому завдана матеріальна шкода, а відтак не набув статусу цивільного позивача у кримінальному провадженні.

Крім того, апелянт вказує, що за версією слідства обставини, які розслідуються у кримінальному провадженні мали місце у 2008 році, тому строки притягнення до відповідальності спливли ще у 2023 році.

Апелянт наголошує, що ОСОБА_7 не є підозрюваним у кримінальному провадженні, оскільки повідомлення про підозру не отримував.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_10 та представника ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки слідчим суддею розглянуто клопотання про арешт майна без виклику власника майна, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києва здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні № 0004156 від 03.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше ніж 23.06.2008 року, у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

З метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, розробив злочинний план, який полягав у заволодінні грошовими коштами ОСОБА_8 під виглядом укладення договору позики, яку в дійсності не мав наміру повертати, створюючи перед останнім враження ділової людини, яка займаються веденням прибуткової господарської діяльності у сфері інвестицій, є впливовим, професійним та обізнаним у своїй справі фахівцем, який при отриманні грошових позик, свторює за допомогою них додатковий прибуток шляхом інвестування грошових коштів у будівництво, що має принести дохід позикодавцю у вигляді річних процентів, за наступних обставин:

Так, 23 червня 2008 року, ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, після неодноразових його перемовин з ОСОБА_8 , які відбувалися в приміщенні готельно-ресторанного комплексу «Верховина», розташованому за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 135, ході яких ОСОБА_11 , створюючи враження ділової людини, запевняючи у щирості своїх намірів, висловив прохання ОСОБА_8 в отриманні грошових коштів як позики за договором між компаніями-нерезидентами, які належали кожному з них, розповівши останньому версію необхідності отримання грошових коштів, що полягала в тому, що ТОВ «ГРК «Столиця» (код ЄДРПО 32588614), фактичним власником якого на той час була, зокрема, компанія-нерезидент «Cominia Limited» («Комінія Лімітед»), яка, в свою чергу, була підконтрольна ОСОБА_11 , готується до продажу майже збудованого бізнес-центру «Кусто» індійській компанії (назву індійської компанії на даний час не встановлено), з якою досягнуто домовленості про придбання об?єкта нерухомості, що забезпечені укладеним договором про наміри, а необхідність у грошових коштах ОСОБА_11 мотивував необхідністю збільшення вартості офісного комплексу шляхом пришвидшення завершення відповідного об?єкта будівництва, з метою показати значно вищий рівень його готовності інвесторам. ОСОБА_11 також запевнив ОСОБА_8 , що після завершення будівництва, він забезпечить укладення між ТОВ «ГРК «Столиця» та індійською компанією, назву якої не встановлено, договору купівлі-продажу офісного комплексу «Кусто» на суму 70 000 000 доларів США, що дозволить йому повернути ОСОБА_8 грошові кошти з відсотками. Таким чином, ОСОБА_11 , вводячи в оману ОСОБА_8 , переконав останнього, як власника компанії «RIDGE TRADE AND INVEST LIMITED», укласти з власною компанією «COMINIA LIMITED», договір позики грошових коштів, не маючи наміру повертати їх в подальшому ОСОБА_8 .

При цьому, ОСОБА_11 , попередньо залучивши до вчинення кримінального правопорушення директора ТОВ «ГРК «Столиця» ОСОБА_7 , дотримуючись злочинного плану, повідомив потерпілого про те, що договір позики від імені компанії «COMINIA LIMITED» на підставі довіреності, виданої 14 лютого 2008 року, підпише саме ОСОБА_7 .

Далі, 23.06.2008, точний час та місце не встановлені, ОСОБА_8 , будучи введеним в оману ОСОБА_11 та переконаним у вигідності для нього та його компанії такого правочину, підписав від імені компанії «RIDGE TRADE AND INVEST LIMITED» договір позики N? 1/23062008 на суму 10 000 000 доларів США строком на 2 роки, з 23.06.2008 по 23.06.2010 під 12 відсотків річних.

Після цього, того ж дня, ОСОБА_8 з метою виконання договору позики №1/23062008, будучи запевненим ОСОБА_11 в законності їх дій та намірів, перерахував із рахунку компанії «RIDGE TRADE AND INVEST LIMITED» на розрахунковий рахунок компанії «COMINIA LIMITED» грошові кошти в сумі 10 000 000 доларів США, що станом на 23.07.2008 року, відповідно до курсу НБУ становить 48 400 000 гривень.

В подальшому підконтрольна ОСОБА_11 компанія «COMINIA LIMITED» перерахувала грошові кошти в сумі 10 000 000 доларів США на інше підконтрольне ОСОБА_11 підприємство - ТОВ «ГРК «Столиця» (код ЄДРПО 32588614), яке, в свою чергу, здійснило переказ вказаних коштів на депозитний рахунок в банківській установі.

При цьому ОСОБА_11 , розуміючи, що на підставі, пункту п?ятого частини першої зазначеного договору визначена дата погашення позики - 23 червня 2010 року, а пунктами 3.11.2, 3.11.3 розділу 3.11 частини 3 договору регламентовано, що договір припиняє свою дію при виконанні позичальником своїх фінансових зобов?язань по дійсному договору на дату повного погашення, встановлену умовами цього договору, станом на 03.03.2025 не забезпечив повернення грошових коштів потерпілому.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_11 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 , в особливо великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, станом на 11.03.2025 року становить 1 205 580 400 грн. (один мільярд двісті п?ять мільйонів п?ятсот вісімдесят тисяч чотириста грн., що є еквівалентом 29 200 000 доларів США станом на 11.03.2025).

03.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В межах кримінального провадження ОСОБА_8 , якого визнано потерпілим, звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , в якому просив стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 відшкодування майнової шкоди, завданої Позивачу в розмірі 1 205 580 400 грн. (один мільярд двісті п?ять мільйонів п?ятсот вісімдесят тисяч чотириста грн., що є еквівалентом 29 200 000 доларів США станом на 11.03.2025).

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004156 від 03.11.2023 року слідчим, на запит в порядку ст. 93 КПК України, від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, отримана інформація щодо майна та інших активів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Свердловськ рф, громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Славутським МВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: ОСОБА_7 є засновником ТОВ «ГОТЕЛЬНО-РОЗВАЖАЛЬНИЙ КОМПЛЕКС «СТОЛИЦЯ», ідентифікаційний код юридичної особи 32588614, юридична адреса: Україна, 02160, м. Київ, пр. Соборності, буд. 7-А, офіс 508. Розмір частки засновника (учасника): 1126419,27 грн.

Крім того, ОСОБА_7 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири за адресою: АДРЕСА_2 , земельної ділянки з кадастровим номером :04:013:0005 площею 1,16215 га.

У зв`язку з вище викладеним, представник цивільного позивача ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту в межах кримінального провадження № 0004156 від 03.11.2023, на майно, яке належить ОСОБА_7 а саме: на належну ОСОБА_7 частку статутного капіталу ТОВ «ГОТЕЛЬНО-РОЗВАЖАЛЬНИЙ КОМПЛЕКС «СТОЛИЦЯ», квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку з кадастровим номером: :04:013:0005, площею 1,6215 га.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року накладено арешт із встановленням заборони учасникам, власникам, засновникам, іншим особам, які діють від їх імені, їх представникам, представникам товариства (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебувають зазначені корпоративні права, будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам, що наділені таким правом, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) шляхом заборони відчужувати, розпоряджатись (вчиняти будь які реєстраційні дії) та користуватись щодо частки у статутному капіталі, належні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на належну йому частку статутного капіталу ТОВ «ГОТЕЛЬНО-РОЗВАЖАЛЬНИЙ КОМПЛЕКС «СТОЛИЦЯ», ідентифікаційний код юридичної особи 32588614, юридична адреса: Україна, 02160, м. Кїв, пр. Соборності, буд. 7-А, офіс 508. Розмір частки засновника (учасника): 1 126 419,27 грн.

Накладено арешт на об?єкти нерухомого майна ОСОБА_7 , а саме на: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку з кадастровим номером: :04:013:0005, площею 1,6215 га.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Таким чином, слідчим суддею належним чином встановлено, що в наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, а тому, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання про арешт майна, позаяк арешт вищезазначених об`єктів нерухомого майна та частки у статутному капіталі ТОВ «ГОТЕЛЬНО-РОЗВАЖАЛЬНИЙ КОМПЛЕКС «СТОЛИЦЯ», належна ОСОБА_7 , необхідний для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Доводи представника апелянта про те, що ОСОБА_7 не є підозрюваним у кримінальному провадженні, спростовуються матеріалами провадження наданими суду, з яких вбачається, що 03.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, позаяк суперечать наявним матеріалам провадження та встановленим слідчим суддею обставинам.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити представнику ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_12

Судді:

ОСОБА_13