ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/2570/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1289/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 190 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001356 від 06.11.2022 за частиною 2 статті 190 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 20.06.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити, застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, у випадку залишення в силі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року, визначити обвинуваченому заставу в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вказує, що посилання прокурора на ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України не грунтується на доказах. Під час розгляду клопотання прокурора судом першої інстанції не було враховано, що обвинувачений має «цивільну» дружину, трьох малолітніх дітей, батька, який є особою з інвалідністю 2 групи, який потребує постійного догляду, обвинувачений має місце проживання, на обліках у лікаря-нарколога, психіатра не перебуває, до виїзду за кордон працював на ринку «Барабашово». Щодо перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку, захисник зазначає, що ОСОБА_8 залишив територію України у законний спосіб, ще 16.02.2022. Перетин кордону був здійснений до вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що додатково вказує на інший мотив залишення України, аніж переховування від органу досудового розслідування. Стороною обвинувачення не доведено жодних спроб ОСОБА_8 впливати на учасників кримінального провадження. Захисник вважає, що прокурором не доведено обставин, які перешкоджають застосуванню більш м`якого запобіжного заходу. Щодо невизначення судом першої інстанції застави захисник вказує, що підстави для застосування положень частини 4 статті 183 КПК України відсутні, оскільки ця підстава вже вичерпала свою дію та суд зобов`язаний був визначити розмір застави, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила підстави для її часткового задоволення, з наступних підстав.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про наявність підстав для продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, небезпідставно зазначив, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, продовжують існувати та дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Апеляційні доводи захисника не спростовують наявності встановлених судом першої інстанції ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні низки епізодів кримінального правопорушення, що кваліфіковане стороною обвинувачення за частиною 2 статті 190 КК України, за попередньою змовою групою осіб, перебував у державному розшуку, в подальшому був оголошений у міжнародний розшук та затриманий на території Молдови, судовий розгляд кримінального провадження по суті ще розпочато, відповідно учасники провадження судом безпосередньо не допитані. Враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, вищенаведені обставини об`єктивно вказують на те, що обвинувачений може вжити заходів для переховування від суду, впливу на учасників кримінального провадження чи вчинення іншого кримінального правопорушення. Захисник в апеляційній скарзі порушує питання про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , постановою слідчого від 20.12.2023 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено та ОСОБА_8 оголошено у державний розшук. Відповідно до відомостей про осіб, які перетнули державний кордон, ОСОБА_8 16.02.2022 перетнув державний кордон на пункті пропуску КПВВ Чонгар, відомості про повернення на територію України відсутні, у зв`язку із чим 25.12.2023 слідчим прийнято постанову про оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук. На українсько-молдовському кордоні у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Старокозаче-Тудора» Одеської області 14.03.2025 прийнято ОСОБА_8 . Відомостей про оскарження постанови слідчого про зупинення кримінального провадження, суду апеляційної інстанції не було надано. Крім того, прокурор у судовому засіданні повідомив, що копія повідомлення про підозру ОСОБА_8 була вручена в тому числі і його троюрідному брату, з яким він контактував та ОСОБА_8 було відомо про підозру, та про його розшук. Враховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, про який просить захисник. Поряд з цим, колегія суддів приходить до висновку про небезпідставність апеляційних доводів захисника щодо необхідності визначення ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з наступного. Зі змісту оскаржуваної ухвали суду від 22.04.2025 вбачається, що суд першої інстанції з посиланням на положення абзацу 7 частини 4 статті 183 КПК України дійшов висновку про відсутність підстав для визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, однак суд апеляційної інстанції з таким висновком не погоджується. Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Частиною 4 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. Як встановлено судом апеляційної інстанції, 25.12.2023 слідчим було прийнято постанову про оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук та стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. 14.03.2025 ОСОБА_8 прийнято на виконання рішення компетентних органів Республіки Молдова про видачу до України ОСОБА_8 для притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2025 до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», без визначення застави. Звертаючись до суду першої інстанції із клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою без визначення застави, прокурор посилався на те, що обвинувачений перебував у міжнародному розшуку, а тому суд має право не визначати розміру застави. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що положення абзацу 7 частини 4 статті 183 КПК України про невизначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, застосовуються у випадку перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку на момент постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку частини 6 статті 193 КПК України. У даному провадженні, на час вирішення судом першої інстанції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 завдання міжнародного розшуку було виконане, ОСОБА_8 був затриманий, щодо нього слідчим суддею застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та останній перебував у ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор». Отже, підстави для невизначення в даному випадку альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, які б узгоджувалися із вимогами КПК України, відсутні, у зв`язку із чим, ухвала суду в частині невизначення застави, як альтернативного запобіжного заходу поряд з триманням під вартою, підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової ухвали, якою обвинуваченому слід визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Враховуючи, що ОСОБА_8 органом досудового розслідування інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 190 КК України, що відповідно до статті 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину визначається від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на обставини кримінальних правопорушень, у вчинення яких обвинувачується ОСОБА_9 , суд апеляційної інстанції приходить висновку про визначення застави в максимальному розмірі відповідно до пункту 1 частини 5 статті 182 КПК України, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 гривень, та у випадку внесення застави, покладення на обвинуваченого відповідних процесуальних обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, що унеможливить вжиття обвинуваченим будь-яких заходів з метою переховування від суду, здійснення впливу на учасників у кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки у випадку порушення встановлених обов`язків, застава звертається в дохід держави, та суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу. У зв`язку із наведеним, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню в частині невизначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, з постановленням в цій частині нової ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 2 частини 3 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року - скасувати в частині невизначення застави як альтернативного запобіжного заходу та в цій частині постановити нову ухвалу.

Визначити суму застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 гривень, яка може бути внесена на депозитний рахунок: Харківського апеляційного суду: р/р UA0085314, МФО 820172, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, . У разі внесення застави обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити негайно. При внесенні визначеної суми застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками, потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Відповідно до вимог статті 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

В решті ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року залишити без змін.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному проваджені.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: