справа № 691/851/25
провадження № 1-кп/691/299/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області кримінальне провадження №0000083 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Орловець Городищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не працюючий, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4ст.358 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 маючи умисел на отримання посвідчення водія на своє ім`я, з метою подальшого його використання для керування транспортними засобами на території України, в порушення вимог «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, а саме: п.16 - посвідчення водія надається особам, які пройшли медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС; п.23 - посвідчення водія, виготовлене на бланку, отримується особисто під підпис після пред`явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон або тимчасового посвідчення громадянина України або посвідки на постійне проживання, або посвідки на тимчасове проживання, або посвідчення біженця, або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, чи пред`явлення одного із зазначених документів в електронній формі засобами Порталу Дія та оригіналу медичної довідки встановленого зразка, дійсної на дату подання заяви про обмін посвідчення водія або отримання його після втрати чи викрадення, у липні 2023 року, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, перебуваючи в м.Запоріжжя надав не встановленій досудовим розслідуванням особі власні анкетні дані, а саме: копію паспорта громадянина України виданого на своє ім`я та ідентифікаційний код, після чого вона за допомогою відповідної комп`ютерної техніки та інших засобів, виготовила підроблений офіційний документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 08 вересня 2023 року ТСЦ 4121 на ім`я ОСОБА_4 та категорії «А» та «В» і в подальшому у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час ОСОБА_4 перебуваючи в м.Запоріжжя отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи вказане посвідчення, яке відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124/25/9084-ДД від 25 червня 2025 не відповідає бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу України та з того часу розпочав використовувати його під час керування транспортним засобом. В подальшому 14 травня 2025 року близько 08 години 56 хвилин під час руху за кермом автомобіля марки «OPEL VECTRA» державний номерний знак НОМЕР_2 по вул.1 Травня в м.Городище Черкаської області ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції. В ході перевірки документів на підставі яких ОСОБА_4 здійснював рух на вищевказаному транспортному засобі, останній достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, надав для перевірки працівникам поліції вищевказане посвідчення водія, видане на власне ім`я категорії «А» та «В» та зі своєю фотокарткою серії КЕУ №643094, таким чином використавши завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження №0000083 проведено в межах пред`явленого обвинувачення, згідно обвинувального акту затвердженого прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , відповідно до ст.337 КПК України.

Згідно статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини, свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю і суду пояснив, що, дійсно, 14 травня 2025 року близько 08 години 56 хвилин під час руху за кермом автомобіля марки «OPEL VECTRA» державний номерний знак НОМЕР_2 по вул.1 Травня в м.Городище Черкаської області під час зупинки працівниками поліції, надав для перевірки посвідчення водія, видане на власне ім`я категорії ОСОБА_5 і зі своєю фотокарткою серії КЕУ №643094, знаючи, що воно є підробленим, та використав у такий спосіб завідомо підроблений документ. В подальшому протиправної поведінки допускати не буде, щиро кається у вчиненному, бажає стати на шлях виправлення, проходить вже теоретичне навчання на курсах підготовки водіїв з метою подальшого отримання посвідчення водія в законний спосіб.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку за ч.4 ст.358 КК знайшла своє підтвердження в здобутих та досліджених у ході розгляду кримінального провадження доказах, а тому є доведеною.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному проступку, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального провадження, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , його вина у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, підтверджується й доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального проступку з кваліфікуючими ознаками - використання завідомо підробленого документа, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.358 КК України.

Статтею 1 КК України, Кримінальний Кодекс України визначає, що має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність, п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України».

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено за ч.4 ст.358 КК України до кримінальних проступків, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання;

- вимоги ст. 8 Конституції України, згідно якої в Україні діє принцип верховенства права і як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України;

- загальні засади призначення покарання, закріплені в ст. 65 КК України;

- роз`яснення, наведені в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо реалізації принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного;

- практику ЄСПЛ, зокрема: рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає спів мірним, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд, бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 22 роки, є особою молодого віку, осудний, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, в минулому військовослужбовець Збройних Сил України, учасник бойових дій, до лікаря-психіатра і лікаря-нарколога за медичною допомогою не звертався згідно довідки №01-03-06/813 від 16 червня 2025 року Комунального некомерційного підприємства "Городищенське медичне об`єднання" Городищенської міської ради Черкаської області, за змістом характеристики з місця проживання, виданої Городищенською міською радою Черкаської області, характеризується посередньо, не конфліктний, від сусідів скарг не надходило, громадський порядок не порушує, участі в громадському житті села не приймає, спиртними напоями не зловживає, згідно вимоги УІАП в Черкаській області від 19 червня 2025 року про судимість до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину визнав.

Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає визнання вини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, і на цьому не наполягають і учасники процесу, зокрема прокурор просив призначити покарання у виді штрафу, а обвинувачений повідомив, що згоден та має можливість заплатити штраф, остільки працевлаштований не офіційно та має рідного брата, який йому допомагає фінансово, остільки вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім та сприятиме попередженню вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, формуватиме у нього звичку законослухняної поведінки у житті, побуті, громадських місцях. Виконання вироку суду, слід покласти на орган з питань пробації Черкаського районного сектору №1 філії Державної Установи «Центр пробації» в Черкаській області.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності, і воно випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду, встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 на досудовому слідстві, як, і під час судового розгляду, не обиралися. Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжних заходів до набрання вироком суду законної сили, до суду не подавалися.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0000083 за проведення технічної експертизи документів складають 2674,20 грн. і їх, слід, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , як обгрунтовані та підтверджені, на користь Держави.

У кримінальному провадженні маються речові докази, долю яких необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України у виді: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 та диск із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, який приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000083 і який, слід залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000083 протягом усього часу їх зберігання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 370,373, 374,393 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 Кримінального Кодексу України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_4 на час вступу вироку у законну силу, судом не обиралися.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Орловець Городищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючий, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , на користь Держави за проведення технічної експертизи документів судові витрати, які складають 2674,20 грн..

Речові докази у кримінальному провадженні №0000083 у виді: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 та диск із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, які приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000083, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000083 протягом усього часу їх зберігання.

Виконання вироку суду покласти на орган з питань пробації Черкаський районний сектор №1 філії Державної Установи «Центр пробації» в Черкаській області.

Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1