Справа № 466/6166/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/192/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бережинці, Теофіпольського району, Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст. 307 КК України до дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

Вирішено питання застави, процесуальних витрат та речових доказів.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 23 лютого 2023 року по 01 травня 2023 року.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та невстановленому досудовим розслідуванням точному місці, але не пізніше 00:00 год. 23 лютого 2023 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту при собі, у чоловічій поясній сумці «бананка», особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», в особливо великих розмірах, загальною масою 18,0197 г.

Так, 23 лютого 2023 року о 00:00 год. ОСОБА_6 був виявлений працівниками сектору кримінальної поліції ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області та в період часу з 02:09 год. по 03:03 год. в ході складання протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, за адресою: м. Львів, вул. Масарика, поблизу будинку №3, під час особистого обшуку в ОСОБА_6 було виявлено та в подальшому вилучено, заздалегідь розфасовані, 3 (три) прозорі поліетиленові зіп-пакети із кристалічними речовинами жовтого та білого кольорів, та 12 (дванадцять) згортків обмотаних ізострічкою чорного кольору із невідомими речовинами.

Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-23/3594-НЗПРАП від 23 лютого 2023 року у наданій на дослідження кристалічній речовині білого кольору виявлено «PVP», який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 1,5304 г.

Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-23/3561-НЗПРАП від 13 березня 2023 року у наданій на дослідження кристалічній речовині білого кольору, яка знаходилась у двох полімерних пакетах виявлено «PVP», який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 3,1370 г.

Окрім цього, у наданій кристалічній речовині бежевого кольору, яка знаходилась у полімерному пакеті виявлено «PVP», який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 6,8986 г.

Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-23/5120-НЗПРАП від 26 квітня 2023 року у наданих на дослідження кристалоподібних речовинах, що знаходились в трьох полімерних пакетах виявлено «PVP», який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 1,3493 г.

Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-23/4718-НЗПРАП від 17 травня 2023 року у наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору, яка знаходилась у трьох полімерних пакетах виявлено «PVP», який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 2,6236 г.

Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-23/4717-НЗПРАП від 17 травня 2023 року у наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору, яка знаходилась у чотирьох полімерних пакетах виявлено «PVP», який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 2,4808 г.

Таким чином, ОСОБА_6 всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року останній зберігав особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», в особливо великих розмірах, загальною масою 18,0197 г, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення та з метою подальшого збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на фальсифікацію доказів і тиск правоохоронців.

Визнає наркозалежність і стверджує про лікування, однак заперечує збут наркотичних засобів.

Просить, як вбачається зі змісту, постановити законне рішення.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що стороною обвинувачення не доведено вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

Вважає, що докази, покладені судом в основу вироку є непереконливими, суперечливими та не підтверджують наявність умислу на збут заборонених речовин.

Зазначає, що основним доказом суд визнав показання оперуповноваженого ОСОБА_10 , які є непослідовними. Свідок не зміг чітко вказати, де саме зберігалися речовини, надав плутані пояснення та не повідомив, які права були роз`яснені затриманому.

Акцентує, що ОСОБА_6 був затриманий у момент збирання закладок, добровільно визнав це, надав мобільний телефон, за допомогою якого разом із поліцією виявили 15 пакунків із речовиною PVP.

Звертає увагу на те, що жоден інший працівник поліції, поняті, а також особи, яким обвинувачений ОСОБА_6 міг би збути речовини, не були допитані. Також відсутні докази наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 будь-яких предметів, що вказують на збут, а інформація з телефона ОСОБА_6 свідчить лише про придбання ним заборонених речовин у особи під псевдонімом " ОСОБА_11 ", щодо якої не відкрито кримінальне провадження.

На переконання сторони захисту, у даному випадку працівниками карного розшуку штучно створюється провокаційна ситуації щодо наркозалежної особи.

Наголошує, що місцевий суд безпідставно проігнорував докази проходження ОСОБА_6 лікування від наркотичної залежності, не надав оцінки впливу такого стану на його дії.

Вважає, що вирок підлягає зміні з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року змінити, визнати обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 309 КК України та призначити покарання в межах санкції вказаної статті.

У решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги, просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд з підстав порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ч.1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з ч.1 ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Так, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції залишив поза увагою покликання обвинуваченого та сторони захисту про застосування відносно ОСОБА_6 працівниками поліції недозволених методів ведення досудового розслідування у зв`язку з порушенням права особи щодо самовикриття в ході проведення затримання 23 лютого 2023 року та спонукання до дачі показань щодо мети придбання наркотичних засобів.

Разом з тим, Верховний Суд в своїй постанові від 10 листопада 2022 року по справі № 126/1219/19 зазначив, що виходячи із положень ст. 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні і необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п.57 рішення від 12 червня 2008 року), «Вергельський проти України» (п.97 рішення від 12 березня 2009 року), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року).

Таким чином, Верховний суд наголосив, що суд повинен забезпечити проведення відповідної перевірки заяви особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, в установлений законом спосіб.

Метою розслідування є виявлення і покарання відповідальних осіб. Інакше, загальна правова заборона катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження чи покарання, попри своє фундаментальне значення, була б неефективною на практиці, і в деяких випадках представники держави могли б фактично безкарно порушувати права тих, хто перебуває під їхнім контролем (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії», рішення у справі «Лабіта проти Італії»).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції жодної оцінки такому факту не надав і перевірку не провів, а постановляючи вирок залишив поза увагою вимоги ст.ст. 28, 62 Конституції України, ст.ст. 3, 13 Конвенції, які передбачають, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Виходячи з наведеного, колегія судів вважає, що місцевим судом при розгляді кримінального провадження було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке не може бути усунуте в суді апеляційної інстанції, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді, суду першої інстанції необхідно усунути зазначене порушення кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційних скарг та постановити законне, обґрунтоване і належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4