137/886/25
У Х В А Л А

22.07.2025

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Літинська ВК № 123» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Літин клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія №123» ОСОБА_6 про звільнення від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання у випадках, передбачених ст.74 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 09.02.2023 вироком Тиврівського районного суду Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшло клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія №123» ОСОБА_6 відносно засудженого ОСОБА_5 про звільнення від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання у випадках, передбачених ст.74 КК України, у прядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, у зв`язку з набранням законної сили 09.08.2024 Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність його діяння.

Представник ДУ «Літинська виправна колонія №123» ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 09.02.2023, яким його визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, і призначено покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили та звернутий судом до виконання.

Згідно вказаного вироку, за епізодом, вчиненим наприкінці березня 2020 року, за яким дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення, вчинену повторно, вартість завданої майнової шкоди на момент вчинення правопорушення складає 1453,20грн.

За епізодом від 05.05.2020, за яким дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, вартість завданої майнової шкоди на момент вчинення правопорушення складає 816,17грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, зокрема вказано «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.10.2024, справа №278/1566/21, Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд.1 розд. ХХ та пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розд.IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно п.5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, сума податкової соціальної пільги встановлена в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2020 становив 2102,00грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Закону також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість майна, у таємному викраденні якого, обвинувачується ОСОБА_5 , за епізодом, вчиненим наприкінці березня 2020 року, становить 1453,20грн, за епізодом від 05.05.2020 становить 816,17грн, тобто ці суми були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що вищевказані діяння ОСОБА_5 не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь щодо викрадення ОСОБА_5 майна вартістю, що станом на 01.01.2020 не перевищувала 2102,00грн, то його дії, після внесення змін Законом України №3886-IX від 18.07.2024, тягнуть за собою адміністративну відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому є всі підстави для застосування до нього ч.2 ст.74 КК України, звільнивши його негайно від подальшого відбування покарання в частині призначеного покарання за епізодами від кінця березня 2020 року та 05.05.2020, за якими його дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.

Керуючись ст.58 Конституції України, ст.3, 5, 74 КК України, ст.537, 539, 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання, призначеного Тиврівським районним судом Вінницької області від 09.02.2023, в частині призначеного покарання за епізодами від кінця березня 2020 року та 05.05.2020, за якими його дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діянь, за які він був засуджений.

Вважати засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 09.02.2023 по епізоду від вересня 2019 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1