Справа №585/2834/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/780/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Невиконання судового рішення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.03.2025, якою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000032 від 16.01.2021, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

21.06.2024 до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Захисник обвинуваченої у підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України, зокрема у зв`язку із неконкретністю пред`явленого особі обвинувачення, що порушує її право на захист.

03.03.2025 ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області вказане клопотання захисника задоволено та прокурору повернуто вказаний обвинувальний акт, як такий що не узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України. Суд вважав, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення викладено неконкретно, а тому це порушує її право на захист.

З таким рішенням суду прокурор не погодився і подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.03.2025 скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

В обгрунтування своїх вимог прокурор зазначав, що суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, прокурор вважав, що обвинувальний акт з вимогами ст. 291 КПК України узгоджується, а виклад фактичних обставин справи в ньому з правовою кваліфікацією дій особи, вказані такі, які прокурор вважає встановленими. При цьому, суть обвинувального акту є предметом судового розгляду кримінального провадження по суті, а не при перевірці його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України на стадії підготовчого судового засідання.

Посилання суду на неконкретність обвинувачення, а саме на те, що формулювання обвинувачення ОСОБА_8 за ч. З ст. 382 КК України викладено як - умисне невиконання рішення суду, що набрало сили та у перешкоджанні його виконанню вчинено службовою особою, що заподіяло істосної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, як на підставу повернення обвинувального акта прокурору, прокурор вважав істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, оскільки в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування, при цьому суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати ті обставини, які не були нею встановлені. Крім того формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор, при цьому суд не може вийти за межі підготовчого судового засідання, під час якого фактичні обставини справи не досліджуються.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження до Сумського апеляійного суду вони надійшли 21.03.2025. Судові засідання призначались на 07.07.2025 та на 25.08.2025. Про дати, час і місце апеляйного розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, однак перше судове засідання невідбулось з причин заявленого захисником клопотання про його відкладення, а в друге судове засідання учасники, зокрема обвинувачена ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 не з`явились, причин неявки не повідомили та клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату не заявили.

За таких обставин, з метою дотримання розумних строків апеляційного розгляду, а також зважаючи на те, що як обвинувачена так і захисник повідомлені належним чином, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд скарги прокурора без участі обвинуваченої та її захисника, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

Тому, заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 370 КПК України, будь-яке судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. При цьому обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені оціненими судом доказами, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статті 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік вимог до обвинувального акту та відомостей, які обвинувальний акт має містити, а також перелік додатків до нього, порушення вказаних вимог та відсутність перерахованих відомостей та додатків і є підставами повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На стадії підготовчого провадження за даним кримінальним провадженням за № 0000032 від 16.01.2021 за клопотанням захисника, суд прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, оскільки викладені в ньому фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також сформульоване обвинувачення є не конкретним та не повним, чим порушено конституційні принципи права обвинуваченої на захист та справедливий судовий розгляд, а також позбавляє суд можливості належним чином встановити істину в кримінальному провадженні, роз`яснити обвинуваченій суть обвинувачення.

Суд першої інстанції посилається на те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання конкретного обвинувачення, що на думку суду, унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно порушує право ОСОБА_8 на захист.

Так, суд першої інстанції зауважив на тому, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 викладено наступним чином: « ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, а саме в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили, та у перешкоджанні його виконанню вчиненому службовою особою, що заподіяли істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам.

Далі суд звернув увагу на те, що об`єктивна сторона злочину за частинами 1-3 ст. 382 КК України полягає в одному із таких, аль¬тернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від вико¬нання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.

Суд звернувся до тлумачення Словника української мови Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні НАНУ та встановив, що «альтернатива» (від лат. alter один з двох) це необхідність вибору однієї з двох можливостей, що виключають одна одну. Крім того, згідно тлумачення Словника української мови Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні НАНУ сполучник «або» уживається на означення того, що з ряду перелічуваних предметів (явищ і т. ін.) можливий тільки один. В іншому ж випадку, суд вважав, що діяння підлягає кваліфікації за декількома епізодами кримінальних правопорушень, які щонайменше мають бути відмінними за складом їх суб`єктивної сторони, що підлягає відображенню при формулюванні обвинувачення.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що при затвердженні обвинувального акта, його направленні до суду, недотриманий принцип забезпечення права на захист, оскільки обвинувальний акт не інформує обвинуваченого про причину обвинувачення, так і про його характер.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК є безпідставними. Повертаючи обвинувальний акт з наведених підстав, суд вийшов за межі предмета судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яких надається під час розгляду по суті, та надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим, на думку апеляційного суду, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

До цього також слід зауважити, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримки державного обвинувачення (ч.2 ст.337, ст.338-340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження (ч.3 ст.337 КПК України). Висновки про неповноту, необґрунтованість обвинувального акта, невідповідність формулювання обвинувачення правовій кваліфікації на цьому етапі суперечать засаді змагальності сторін (ст. 22 КПК України).

Колегія суддів наголошує, що кримінальний процесуальний закон не наділяє суд на етапі підготовчого провадження повноваженнями оцінювати процесуальне рішення прокурора про закінчення досудового розслідування в частині достатності доказів та повноти формулювання офіційної версії обвинувачення. Здійснення у ході підготовчого судового засідання перевірки відповідності обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК передбачає формальне з`ясування наявності в такому рішенні прокурора наступних обов`язкових реквізитів:

1) виклад фактичних обставин, існування яких буде доводити прокурор у ході розгляду судом пред`явленого обвинувачення;

2) наведення правової кваліфікації відносно вказаних обставин (зазначення частини і статті КК, якою передбачено відповідальність за дії/бездіяльність обвинуваченої особи);

3) формулювання обвинувачення, тобто конкретизація, у яких діях/бездіяльності за наведених обставин винна особа (аналіз її поведінки через призму норми закону про кримінальну відповідальність, обвинувачення за якою їй пред`являється).

Формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті в такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК) стосуються не змісту обвинувального акта, а його форми (реквізитів).

На думку колегії суддів, в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, формулювання обвинувачення із зазначенням обставин, які, відповідно до частини 1 статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також правова кваліфікація дій обвинуваченої.

Підстави повернення обвинувального акту також визначенні в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», згідно з яким у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Крім того, враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з питання розгляду справи упродовж розумного строку, необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору, порушує право обвинуваченого постати перед судом без невиправданої затримки.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам статті 291 КПК України, а вказані в ухвалі суду обставини не є підставою для його повернення прокурору та при необхідності можуть бути усунуті в порядку, зазначеному КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з направленням матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.03.2025, якою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000032 від 16.01.2021, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4