Справа № 450/4082/25 Провадження № 1-кс/450/610/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

"10" вересня 2025 р. слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , яке надійшло на розгляд слідчого судді 10.09.2025 року, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000718 від 08.09.2025 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Стрільськ, Сарненського району, Рівненської області, українцю, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

в с т а н о в и в :

у провадження слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 10.09.2025 року надійшло на розгляд клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000718 від 08.09.2025 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В обґрунтування вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 08.09.2025 близько 13:40 ОСОБА_5 , перебуваючи на узбіччі дороги за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, розуміючи їх спрямованість на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання наніс останньому удар в щелепу, від якого ОСОБА_8 впав на землю. В подальшому продовжуюючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , скориставшись фізичною перевагою над потерпілим, який перебував у лежачому положенні на землі, підійшов до останнього та нахилившись наніс ОСОБА_8 два удари кулаком правої руки в область щелепи та два удари кулаком правої руки в область тулуба зліва, а саме ребер та селезінки. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, які за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. За вказаним фактом СВ ВП №3 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області 08.09.2025 розпочато кримінальне провадження №0000718 від 08.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. 09.09.2025 об 01:00 год. ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. 09.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2025; протоколом огляду місця події від 08.09.2025; показами свідка ОСОБА_9 ; показами свідка ОСОБА_10 ; показами свідка ОСОБА_11 ; показами свідка ОСОБА_12 ; показами підозрюваного ОСОБА_5 ; показами свідка ОСОБА_13 ; показами свідка ОСОБА_14 ; протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 09.09.2025; протоколом слідчого експерименту від 09.09.2025. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни показів останніми, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення ним тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, про що підозрюваному відомо; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказує, що ураховуючи тяжкість спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , внаслідок чого останньому 08.09.2025 в ургентному порядку виконано операційне втручання, пов`язане із видаленням органу селезінки та враховуючи діагноз потерпілого за результатами проведеної операції: закритий перелом нижньої щелепи, гемеперитонеум, закрита травма живота, параорбітальна гематома ліворуч, що за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, є необхідність обрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просять його задоволити, з підстав наведених у ньому.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив, так як вид запобіжного заходу є занадто суворим, ризики необгрунтовані, оскільки підозрюваний, вину визнає частково, не буде ухилятися та сприятиме слідству. Просить суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього нічного арешту.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника, проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, просив обрати йому нічний домашній арешт, щоб він зміг працювати, щоб відшкодувати медичні послуги потерпілому.

Заслухавши думку учасників провадження щодо клопотання слідчого, проаналізувавши матеріали клопотання, встановлено такі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання слідчого.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 08.09.2025 року близько 13:40 год., перебуваючи на узбіччі дороги за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, розуміючи їх спрямованість на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання наніс останньому удар в щелепу, від якого ОСОБА_8 впав на землю. В подальшому продовжуюючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , скориставшись фізичною перевагою над потерпілим, який перебував у лежачому положенні на землі, підійшов до останнього та нахилившись наніс ОСОБА_8 два удари кулаком правої руки в область щелепи та два удари кулаком правої руки в область тулуба зліва, а саме ребер та селезінки. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, які за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, таке, що спричинило втрату будь-якого органу, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_8 08.09.2025 року в ургентному порядку виконано операційне втручання, пов`язане із видаленням органу селезінки, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 121 КК України.

09.09.2025 року об 01:00 год. ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

09.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У відповідності до ч. 4 ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином.

Підозрюваний свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої затриманому.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Також, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, впливати на потерпілих та свідків, чи продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Однак зі плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою; за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v.Belgiu (Клоот проти Бельгії), §44).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v.Austria (Коймайетер проти Австрії), §10).

Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р., суд повинен вживати заходів щодо усунення підстави для надходження до Європейського суду з прав людини заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Європейському суді з прав людини та сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст.206 КПК України.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується отриманими у провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2025 року; протоколом огляду місця події від 08.09.2025 року; показами свідка ОСОБА_9 ; показами свідка ОСОБА_10 ; показами свідка ОСОБА_11 ; показами свідка ОСОБА_12 ; показами підозрюваного ОСОБА_5 ; показами свідка ОСОБА_13 ; показами свідка ОСОБА_14 ; протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 09.09.2025 року; протоколом слідчого експерименту від 09.09.2025 року.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є особою, яка офіційно не працює, постійного місця проживання не має, вік та стан здоров`я підозрюваного, дозволяють перебувати останньому у слідчому ізоляторі, відсутність утриманців, раніше не судимий, однак, з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинив спробу втекти із села Чишки Львівського району Львівської області, який вину у вчиненому визнає частково, тому такий, перебуваючи на волі, матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, продовжувати свою злочинну діяльність. Щодо підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджена зазначеними у клопотанні доказами, в також наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу. А відтак, слідчий суддя приходить до висновку щодо підозрюваному слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 182, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , яке надійшло на розгляд слідчого судді 10.09.2025 року, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000718 від 08.09.2025 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави - задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Стрільськ, Сарненського району, Рівненської області, українцю, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів, від 09 вересня 2025 року 01:00 год. до 07 листопада 2025 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1