УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Відділу №26 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях щодо застосування норм Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою

На розгляд Херсонського міського суду Херсонської області надійшло подання Органу пробації, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для вирішення питання про приведення вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 19.04.2024 року у відповідність до вимог Закону України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Обґрунтовуючи подання Орган пробації зазначив, що з 06.02.2025 року на обліку в Органі пробації перебуває ОСОБА_3 засуджений вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19.04.2024 року за ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

09.08.2024 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, відповідно до якої дрібним викрадення чужого майна вважається за умови заподіяння матеріальної шкоди у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На момент вчинення ОСОБА_3 декількох епізодів кримінальних правопорушень вартість викраденого майна на дату вчинення кримінальних правопорушень (2023 рік) не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2.Позиції сторін кримінального провадження.

Прокурор просив задовольнити подання Органу пробації частково, оскільки один епізод протиправних дій ОСОБА_3 декриміналізації не підлягає.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилася. Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив задовольнити подання Органу пробації, дане питання вирішити без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

З огляду на викладене суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд за відсутності представника Органу пробації та ОСОБА_3 .

3.Встановлені судом обставини

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання за: - ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; - ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За змістом вироку ОСОБА_3 28.08.2023 року за другим, третім, четвертим, п`ятим, шостим та сьомим епізодами, було заподіяно потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1777 грн. 23 коп.

Вищезазначений вирок набув законної сили 21 травня 2024 року, про що свідчить розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»(далі Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП(Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривен, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169розділуIVцьогоКодексудля відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальні правопорушення, інкриміновані ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України (другий, третій, четвертий, п`ятий, шостий та сьомий епізоди) вчинені 28.08.2023 року. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу складав 2684 грн. Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2023 році становило 2684 гривень.

Станом на дату вчинення, інкримінованих ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Оскільки згідно вироку вартість майна за другим, третім, четвертим, п`ятим, шостим та сьомим епізодами, яким ОСОБА_3 заволодів шляхом крадіжок 28.08.2023 року становила 1777,23 грн., тобто не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2023 році (2684 грн.), тому ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IXта положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, тому суд вважає, що вказані дії ОСОБА_3 за вказаними епізодами 28.08.2023 року не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Передбачені ч. 1 ст. 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 в справі №591/6379/16-ц).

Зміни до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час Суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння (постанова ОП ВС від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21).

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання (ч. 2 ст. 74 КК України).

Пункт 13 ч. 1 ст.537, п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України передбачають, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3ст. 74 КК України.

З огляду на вищевикладене суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону та враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом, вважає подання Органу пробації таким, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо приведення вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2024 року у відповідність з вищезазначеними змінами до КУпАП, суд зважає на таке.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, які мали місце 28.08.2023 року за другим, третім, четвертим, п`ятим, шостим та сьомим епізодами, за вчинення яких засуджений ОСОБА_3 усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2ст. 74 КК України ОСОБА_3 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень.

При цьому, вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (перший епізод - викрадення чужого майна на загальну суму 9706,67 грн.) ч. 1 ст. 357 КК України, що є кримінально-караним діянням.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за необхідне привести зазначений вирок у відповідність до Закон України 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а подання Відділу №26 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.3,5,74,185 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Подання Відділу №26 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях щодо застосування норм Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2024 року у справі №766/11179/23 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 привести у відповідність до Закону України 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Виключити з вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2024 року у справі №766/11179/23 формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.4 ст.185 КК України по другому, третьому, четвертому, п`ятому, шостому та сьомому епізодах від 28.08.2023 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1ст. 357 КК України:

- ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити засудженому, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, він не може бути звільнений, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1