Провадження № 1-кс/686/4479/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000542 від 04.04.2025,

встановив:

01.05.2025 року слідчий першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, яке погоджено з процесуальним прокурором у кримінальному провадженню ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який є тяжким злочином, та існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; матиме реальну можливість перешкоджати всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які не заперечили щодо задоволення вказаного клопотання, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Першим слідчим відділом (із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000542 від 04.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2024 №349 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ), призначено на посаду курсанта навчального взводу навчального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу солдата ОСОБА_5 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією проти України в Україні введений воєнний стан, правовий режим якого триває по даний час.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось, таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що в період з 24.02.2022 і дотепер на території України діє воєнний стан і солдат ОСОБА_5 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану.

Поряд із цим встановлено, що солдат ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу навчального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , 23.02.2025 близько 21 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та вибув у невідомому напрямку, де проводив час на власний розсуд до 30.04.2025 та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України.

30.04.2025 ОСОБА_5 був виявлений працівниками правоохоронного органу та доставлений до першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Хмельницькому.

01.05.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обгунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України підтверджується зібраними доказами, а саме: матеріалами службового розслідування, витягами із наказів командира військової частини НОМЕР_1 та іншими документальними матеріалами.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція передбачає покарання на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі, а саме запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 обізнаний про обставини кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, матиме реальну можливість перешкоджати всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження, а відповідно наданню їм належної правової оцінки та забезпеченню прийняття законних, обґрунтованих і неупереджених процесуальних рішень у розумні та/або передбаченні КПК України строки, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України; може вчинити інше кримінальне правопорушення, або ж продовжити ухилятися від військової служби, а тому може продовжити кримінальне правопорушення, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України..

Підозрюваний ОСОБА_5 в умовах воєнного стану вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, що в умовах діючого воєнного стану становить підвищену суспільну небезпеку, а відтак існують ризики і подальшого ухилення ОСОБА_5 від явки до органу досудового розслідування та суду та перешкоджання таким чином подальшому досудовому розслідуванню і судовому розгляду кримінального провадження.

Обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та може призвести до його переховування від органів слідства та суду, а також скоєння іншого кримінального правопорушення. А тому тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового слідства та судового розгляду справи.

Метою обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є попередження в подальшому реалізації підозрюваним наведених вище існуючих ризиків.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Санкцією ч. 5 ст. 407 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_5 та виняткової суспільної небезпеки діяння, яке йому інкримінується, можна зробити висновок, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.

Окрім того, у даному клопотанні беззаперечно та поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та активно перешкоджати кримінальному провадженню.

12 вересня 2022 року набрав чинності прийнятий Верховною Радою України Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану» від 16 серпня 2022 року №2531-ІХ, спрямований на унеможливлення застосування будь-яких інших запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, до військовослужбовців, які вчинили окремі військові злочини під час дії воєнного стану.

Варто звернути увагу, що військовий злочин, вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану свідчить про максимальний ступінь суспільної небезпеки, як самого діяння, так і особи, що його вчинила, а отже до такого військовослужбовця повинно бути застосовано тримання під вартою.

Відповідно до частини сьомої статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану застосування виключно запобіжного заходу, визначеного пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою), можливе до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються тільки у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, під час дії воєнного стану, є підстави не визначати йому розмір застави у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності (тяжкість кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення за яких повідомлено ОСОБА_5 підозру останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення), вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, особу підозрюваного та міцність соціальних зв`язків вважаю, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, за вставлених у справі обставин та наявних ризиків, на переконання слідчого судді, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України вважаю за можливе не визначити розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 24 червня 2025 року включно.

Ухвала діє по 24 червня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя