ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/332/25 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000176 від 14.01.2016 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2025 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Цією ухвалою суду першої інстанції клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України і закриття кримінального провадження - задоволено.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 14.01.2016, закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 332,10 грн. процесуальних витрат за залучення експертів і проведення експертиз.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи ухвалу суду в частині законності закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , прокурор порушує питання про зміну ухвали в частині стягнення процесуальних витрат у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Суд, вирішуючи питання щодо процесуальних витрат на проведення експертизи, помилково вказав, що ці витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України, таких витрат.

Крім того, у разі закриття справи, з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається.

Проте суд в ухвалі не зазначив, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишено без розгляду та про роз`яснення їй права звернутися з позовом про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди до суду в порядку цивільного судочинства.

Просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2025 щодо ОСОБА_7 в резолютивній частині - змінити.

Вказати, що процесуальні витрати на проведення судово-медичних експертиз №69 від 14.06.2016, 383/69 від 14.04.2017, № 40/383/69 від 06.02.2018, на загальну суму 332 грн. 10 коп. віднести на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_9 її право звернутися з позовом про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди до суду в порядку цивільного судочинства.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді, не надходило.

Позиції сторін.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора про зміну ухвали задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів дійшла до такого.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали дає підстави дійти висновку про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає не у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, здійснюються судом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, який, відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, щодо якого в частині строків давності поширюються приписи вказаного п.2 ч.1 ст.49 КК України.

В судове засідання суду першої інстанції надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував. Зазначив, що обставини, які б свідчили про ухилення обвинуваченим від суду та вчинення останнім іншого кримінального правопорушення, відсутні.

З урахуванням викладеного, встановивши, що клопотання сторони захисту є обґрунтованим, обставини викладені в клопотанні відповідають наданим до суду матеріалам кримінального провадження, вказане кримінальне правопорушення не входить до переліку злочинів щодо яких застосовуються обмежувальні приписи ч.5 ст.49 КК України, суд визнав за можливе задовольнити клопотання і звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження за №0000176 від 14.01.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі сторони обвинувачення не оспорюється законність закриття провадження та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності зв`язку із закінченням строків давності, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу у цій частині.

Водночас, заслуговують на увагу посилання прокурора на помилковість висновків суду першої інстанції в частині необхідності віднесення процесуальних витрат за рахунок обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на наступні обставини.

Згідно з приписами ч.1 ст.126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до аналізу матеріалів провадження, під час досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, органом досудового розслідування були понесені процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-медичних експертиз №69 від 14.06.2016, 383/69 від 14.04.2017, № 40/383/69 від 06.02.2018, на загальну суму332 грн. 10 коп. у кримінальному провадженні №0000176.

Разом з тим, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо процесуальних витрат на проведення експертиз, помилково вказав, що ці витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України, таких витрат.

Проте позиція суду першої інстанції суперечить правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.09.2022 (справа № 203/241/17, № 51-4251кмо21), де вказано, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо стягнення з ОСОБА_10 процесуальних витрат підлягає зміні, а понесені органом досудового розслідування витрати на проведення експертиз, віднесенню на рахунок держави.

Крім того, прокурором правильно зазначено, що у разі закриття справи, з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається.

Проте суд в ухвалі не зазначив, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишено без розгляду та про роз`яснення їй права звернутися з позовом про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди до суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу з доповненнями прокурора належить задовольнити, а оскаржувана ухвала слід змінити з підстав, викладених апеляційним судом вище.

Істотних порушень вимог КПК України, які б тягли за собою скасування ухвали чи її зміну в іншій частині, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 408, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора - задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2025 щодо ОСОБА_7 в резолютивній частині змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали суду першої інстанції посилання про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на загальну суму 332,10 грн.

Вказати, що процесуальні витрати за проведення судово-медичних експертиз №69 від 14.06.2016, 383/69 від 14.04.2017, № 40/383/69 від 06.02.2018, на загальну суму 332 грн. 10 коп. віднести на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_9 її право звернутися з позовом про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди до суду в порядку цивільного судочинства.

У решті ухвалу щодо нього - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4