Дата документу 04.07.2025
Справа № 334/3923/23
Провадження № 1-кп/334/208/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні у м. Запоріжжя кримінальне провадження №0001935 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

- 06.10.2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 30.10.2014 року умовно - достроково, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 8 днів;

- 08.07.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187, 69 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України остаточне покарання визначено покарання 6 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 30.09.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна;

- 05.04.2021 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, ст. 71 КК України, остаточно призначено покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 05.07.2022 року по відбуттю покарання.

- 25.07.2024 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення полі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 28.04.2025 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2022 року приблизно об 11 год. 55 хв. ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з належного йому номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , здійснив телефонний дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_6 .

Представившись знайомим, який ремонтував паркан на території домоволодіння потерпілого, повідомивши про необхідність сплати за вже виконану роботу, ввівши в оману потерпілого, ОСОБА_5 заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 20 000,00 грн, які останній з належної йому карти «Приватбанк» № НОМЕР_3 перерахував на картку «Альфабанк» № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 20 000,00 грн.

Вказаними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення, що відповідають фактичним обставинам справи, зазначеним у обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати. Пояснив, що у літку 2022 року, після звільнення з місць позбавлення волі, він придбав кілька номерів мобільного зв`язку. Перебуваючи у дворі будинку по пр. Металургів, біля відділення «Альфа Банку», він здійснював дзвінки невідомим особам, набираючи номер у випадковому порядку. На один з таких дзвінків відізвався чоловік, який вирішив, йому телефонує знайомий, який займається ремонтом паркану. Обвинувачений підтримував розмову з потерпілим, створюючи у нього враження, що вони дійсно знайомі, обговорювали закінчення ремонту і потерпілий сам запропонував розрахуватися за виконану роботу. Оскільки у обвинуваченого не було карти, то він пішов у найближче відділення «Альфа Банку», де йому оформили карту з лімітом 20 000,00 грн. Обвинувачений перетелефонував потерпілому, продиктував йому номер своєї карти, та повідомив, що поки достатньо суми у 20 000,00 грн, а залишок у розмірі 7000,00 грн вони домовилися, що потерпілий перерахує пізніше. Після отримання від потерпілого грошового переказу на вказану суму, він розпорядився цими коштами на власний розсуд. Після цього, обвинувачений ще раз дзвонив потерпілому, але вже зрозумів, що більше нічого не отримає. Частину коштів потерпілому він повернув.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, які визнаються усіма учасниками судового провадження.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст. 337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою покарання обставиною відносно ОСОБА_5 є щире каяття, обтяжуючі покарання обставини відносно ОСОБА_5 - рецедив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, під наглядом лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Обвинуваченим було частково повернуто грошові кошти потерпілому на загальну суму 7076,92 грн.

ОСОБА_5 був раніше неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене та дані щодо особи обвинуваченого, ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, наявність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2025 року, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі, при цьому вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2024 року залишити виконувати самостійно.

Підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов відсутній.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373-374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2025 року, остаточно призначивши покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2024 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки із покладенням передбачених п.п.1, 2 ч.1 та п. 2 ч. 3 ст.76 КК України обов`язків - виконувати самостійно.

Строк покарання рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20 березня 2025 року по 10.06.2025 року по день набрання законної сили вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2025 року, а також частково відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2025 року до набрання цим вироком законної сили.

Речові докази: банківську карту «Альфа Банку» № НОМЕР_4 , тримач до сім карти мобільного оператора «Vodafon» з абонентським номером НОМЕР_1 , який зберігається у камері зберігання речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - повернути ОСОБА_5 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1