КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3257/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні № 0000050 - прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самар, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 305, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0000050 від 16.01.2024, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 та продовжено ОСОБА_7 , строк тримання під вартою до 15.05.2025.

Визначено ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, зобов`язанопідозрюваного ОСОБА_7 прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також виконувати строком до 15.05.2025 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання;

- не відлучатись за межі м. Самар, Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, письмовий перелік яких зобов`язати прокурора надати ОСОБА_7 під підпис;

- здати на зберігання до ГУ ДМС у Дніпропетровській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З моменту внесення застави підозрюваний ОСОБА_7 вважатимиться таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В іншій частині вимог клопотання відмовлено.

Строк дії ухвали визначено до 15.05.2025.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покладенона прокурора у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого ОСОБА_9 погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжити строк застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 15.05.2025 без визначення розміру застави.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 . Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких, особливо тяжких злочинів, враховуючи, що інкриміновані останньому кримінальні правопорушення порушують нормальні відносини у суспільстві, оскільки незаконний обіг прекурсорів, які слугують сировиною для виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин, в подальшому сприяє збільшенню обсягів виготовлення, збуту та вживання сторонніми особами останніх, що в свою чергу, викликає залежність та невідворотне погіршення загального стану здоров`я, то відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави.

При цьому апелянт наголошує, що мінімальною мірою покарання за ч. 3 ст. 307 КК України є позбавлення волі строком до 9 років, з конфіскацією майна, що унеможливлює застосування положень ст. 75 КК України при призначенні судом покарання у випадку визнання ОСОБА_7 винуватим та постановлення відносно нього обвинувального вироку, а також свідчить про безальтернативність відбуття такого покарання особою реально.

Крім того, після виконання відповідних судових експертиз у кримінальному провадженні № 0000050 ОСОБА_7 буде повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, з метою уточнення фактичних обставин інкримінованого особі кримінального правопорушення - збільшення фактичного обсягу прекурсорів, психотропних речовин, які підозрюваний ОСОБА_7 за матеріалами слідства незаконно збував, а також незаконно з метою збуту зберігав у приміщеннях, які перебували в його користуванні.

Викладені доводи у повному обсязі обґрунтовують необхідність застосування стосовно підозрюваного, а станом на 01.04.2025 - продовження строку застосування, саме найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305 КК України, та спростовують висновки слідчого судді про недоведеність ризиків у процесуальній поведінці підозрюваного, які обумовлюють необхідність визначення застави розміром 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 908 400 грн.

Крім того апелянт зазначає, що вступна частина оскаржуваної ухвали слідчого судді взагалі не містить відомостей щодо підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305 КК України, що свідчить про залишення поза увагою цього факту при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Наведені порушення свідчать про невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі від 01.04.2025, постановленій у справі № 757/14507/25-к, фактичним обставинам кримінального провадження № 0000050.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи прокурора щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку він підтримав в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах та просив про її задоволення, доводи підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050, у якому 15.10.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

16.10.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В подальшому цей строк було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою слідчого судді від 03.02.2025 до 03.04.2025.

Постановою заступника Генерального прокурора від 25.11.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 15.01.2025. В подальшому цей строк було продовжено ухвалою слідчого судді від 05.12.2024 до семи місяців, тобто до 15.05.2025.

28.03.2025 старшого слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням у кримінальному провадженні № 0000050 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

У клопотанні слідчий зазначив, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Задля дієвості цього провадження у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , посилаючись на мету і підстави продовження такого запобіжного заходу слідчий просив продовжити в межах строку досудового розслідування, строк тримання останнього під вартою без визначення розміру застави.

01.04.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено частково вказане клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_7 , строк тримання під вартою до 15.05.2025.

Одночасно визначено ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, які визначені у даній ухвалі.

В іншій частині вимог клопотання відмовлено.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому були вислухані підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та встановив, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя також встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, які в сукупності підтверджують обґрунтованість підозри.

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони, в сукупності, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальні правопорушення.

При цьому колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Щодо тверджень апелянта, стосовно необхідності продовження строку застосування, саме найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, то колегія суддів погоджується з позицією слідчого судді, та вважає, що автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Piruzyan v. Armenia" п. п. 104-105). Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання" (рішення у справі "Сергій Волосюк проти України" п. 38).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Буров проти України" п. 51).

Продовжуючи ОСОБА_7 строк тримання під вартою, слідчий суддя прийняв до уваги те, що застава фактично є гарантією, що останній буде сумлінно виконувати визначені кримінально процесуальним законом обов`язки, та необхідно визначити таку суму застави, яка б дисциплінувала і мотивувала останнього на їх виконання.

При цьому слідчий суддя врахував практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, характер та конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя вважав за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_7 , співмірну з суспільною небезпекою, пропорційну з урахуванням можливого настання негативних наслідків, завданих інкримінованими діяннями, суму застави у розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

А тому, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею розмір застави, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Відтак, враховуючи положення КПК України, практику ЄСПЛ, дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, на переконання колегії суддів, слідчий суддя правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.

Однак є слушними посилання апелянта на те, що вступна частина оскаржуваної ухвали слідчого судді не містить відомостей щодо підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305 КК України, проте дана обставина не є істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, яка потягла б за собою скасування оскаржуваної ухвали.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга прокурора з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4