ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/893/25 Справа № 229/188/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження № 0000534, № 0000014 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 25.11.2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дружківка Донецької області, маючого середню-спеціальну освіту, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого

визнано винним за ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді 01 (одного) року 06 (шести) місяців обмеження волі, за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень при таких обставинах.

01 жовтня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дружківським міським судом Донецької області було визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та засуджено до покарання у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт. Вищезазначений вирок Дружківського міського суду набрав законної сили 02 листопада 2021 року.

22 листопада 2021 року в приміщенні Краматорського РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області ОСОБА_7 був письмово ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 389 КК України, за ухилення від відбування громадських робіт та отримав направлення до КП «ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС», розташованого за адресою: 84207, м. Дружківка, вул. Дружби, буд. № 82 для відпрацювання громадських робіт, згідно з яким повинен був приступити до їх відбування з 23 листопада 2021 року.

03 грудня 2021 року до Краматорського РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області надійшла довідка з КП «ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС» про те, що засуджений ОСОБА_7 23 листопада 2021 року з`явився на підприємство для відбування покарання у виді громадських робіт, відпрацювавши 2 години без дозволу залишив територію підприємства.

В цей же день засудженому ОСОБА_8 було направлено виклик до Краматорського РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області на 13 грудня 2021 року.

09 грудня 2021 року до Краматорського РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області надійшла довідка з КП «ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС» про те, що засуджений ОСОБА_7 01 грудня 2021 року не з`явився на підприємство для відбування покарання у виді громадських робіт з невідомої причини. 02 грудня 2021 року став до виконання громадських робіт.

14 грудня 2021 року засудженому ОСОБА_8 було вдруге направлено виклик до Краматорського РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області на 23 грудня 2021 року.

16 грудня 2021 року до Краматорського РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області надійшла довідка з КП«ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС» про те, що засуджений ОСОБА_7 06 грудня 2021 року не з`явився на підприємство для відбування покарання у виді громадських робіт з невідомої причини.

24 грудня 2021 року в телефонній розмові із матір`ю засудженого ОСОБА_9 за мобільним номером НОМЕР_1 було встановлено, що її син знаходиться в стані запою, вдома на теперішній час не перебуває, пообіцяла, що в терміновому порядку її син з`явиться 28 грудня 2021 року до Краматорського РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області.

28 грудня 2021 року в телефонній розмові за мобільним номером НОМЕР_2 з інспектором з кадрів ОСОБА_10 було встановлено, що засуджений ОСОБА_7 на підприємство для відбування покарання у виді громадських робіт до теперішнього часу не з`являвся з невідомої причини.

В цей же день ОСОБА_7 був викликаний за допомогою мобільного зв`язку за мобільним номером НОМЕР_1 до Краматорського РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області на 28 грудня 2021 року, де із засудженим ОСОБА_7 була проведена індивідуально-профілактична бесіда та було прийняте письмове пояснення щодо причини неявки за викликами 13.12.2021 р. та 23.12.2021 р. без поважних причин та причин допущених прогулів на КП «ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС» 23.11.2021 р. у кількості 2 години.

Відпрацювавши на підприємстві КП «ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС» у листопаді місяці 2021 року 18 години, 01 грудня 2021 року (більш точний час під час досудового розслідування на встановлено), у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на ухилення від подальшого відбування громадських робіт без поважних причин.

01, 06-09, 13-16, 20-23, 28 грудня 2021 року ОСОБА_7 , реалізуючи свій раніше виниклий злочинний намір, направлений на ухилення від відбування громадських робіт, без поважних причин до КП «ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС» для відбування громадських робіт не з`явився.

Тобто, діючи умисно, з метою ухилитися від призначеного йому вироком Дружківського міського суду Донецької області покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, ігноруючи призначене йому покарання, не вийшов більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважної причини, і станом на 25 січня 2022 року відбув 46 годин з призначених йому 80 годин громадських робіт.

Він же, 05 грудня 2021 року приблизно о 16 годині 00 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), проходячи по вул. Вавілова у м. Дружківка Донецької області повз будинку № 37, звернув увагу на те, що до будинку не навідуються, а на подвір`ї знаходиться металевий бак. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилося на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи умисел, який виник у нього, ОСОБА_7 06 грудня 2021 року приблизно о 03 годині 00 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де відхилив сітку огорожі та проник на територію будинку, до якої не мав права доступу. Переконавшись, що поблизу нікого не має та за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав з двору будинку АДРЕСА_2 металевий бак об`ємом 2 куб.м висотою 1 м 40 см, шириною 1 м 50 см, довжиною 1 м 50 см, вартістю 3 199 гривень 34 копійки, завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що вирок суду в частині кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 389 КК України є незаконним, кваліфікація за ст. 185 КК України є неправильною. Зазначає, що в його діях відсутня кваліфікуюча ознака проникнення в житло чи інше приміщення. Вказує на необхідність застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким виправдати за ч. 2 ст. 389 КК України, дії за ч. 3 ст. 185 КК України перекваліфікувати на ч. 1 ст. 185 КК України та застосувати положення ст. 75 КК України при призначенні покарання.

Прокурором подані запереченя на апеляційну скаргу обвинуваченого. У вказаних запереченнях прокурор, посилаючись на фактичні обставини провадження та практику Верховного суду зазначає, що дії обвинуваченого кваліфіковано вірно, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого. Просить вирок суду залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Про дату, час та місце апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений у передбачений КПК України строк, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення апеляційного розгляду з поважних причин не надійшло.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду за відсутності обвинуваченого, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У постанові від 18 квітня 2018 року (справа № 569/1111/16-к) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок щодо проникнення як кваліфікуючої ознаки при вчиненні кримінального правопорушення проти власності.

Проникнення передбачає, щоб особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку).

При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення злочину. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення злочину та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

Наявність режиму вільного доступу до приміщення свідчить про законність входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення та правомірне її перебування там, а отже, виключається інкримінування кваліфікуючої ознаки «проникнення», навіть якщо особа потрапила в приміщення з умислом заволодіти чужим майном.

Інша кримінально-правова кваліфікація має бути надана діям особи, яка шляхом вільного доступу до певного приміщення вчиняє дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігається в місці з обмеженим доступом (наприклад, службові приміщення, відокремлені секції магазину з обмеженим доступом, касові апарати, сейфи тощо). Такі дії мають бути кваліфіковані як поєднані з проникненням у інше приміщення чи сховище. Так само мають бути кваліфіковані дії особи, яка потрапила в приміщення з вільним доступом, але залишилася в ньому з метою заволодіння чужим майном і тоді, коли режим доступу до цього приміщення змінився й став обмеженим (завершення робочого дня в магазині, музеї тощо).

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 05 грудня 2021 року приблизно о 16 годині 00 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), проходячи по вул. Вавілова у м. Дружківка Донецької області повз будинку № 37, звернув увагу на те, що до будинку не навідуються, а на подвір`ї знаходиться металевий бак. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилося на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . Тобто саме в момент, коли він побачив подвір`я, на якому відсутні господарі, в нього виник умисел на проникнення до вказаного подвір`я та здійснення таємного викрадення майна.

Реалізуючи умисел, який виник у нього, ОСОБА_7 06 грудня 2021 року приблизно о 03 годині 00 хвилин (тобто зі спливом певного часу, в період доби, коли його важко буде ідентифікувати внаслідок відсутності освітлення та нічного часу доби) прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де відхилив сітку огорожі та проник на територію будинку, до якої не мав права доступу. Тобто обвинувачений ОСОБА_7 достеменно розуміючи, що вхід на територію подвір`я має обмежений доступ, умисно відхилив сітку огорожі, яка захищає від вільного проникнення на територію подвір`я, звідки в подальшому вчинив крадіжку майна.

На переконання колегії суддів, під час вчинення кримінального правопорушення у сфері власності обвинувачений ОСОБА_7 чітко розумів, що проникає на чуже подвір`я, оскільки зробив це зі спливом часу, у нічний час доби, щоб його ніхто не бачив. Реалізуючи свій умисел, він відхилив сітку огорожі та протиправно проник на територію чужого приміщення. За вказаних обставин, дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані як під час висунення обвинувачення, так і під час судового розгляду як таємне викрадення майна, поєднане з проникненням у інше сховище.

Наявність терміну «сховище» у диспозиції ч. 3 ст. 185 КК України не є звуженим терміном, що охоплює виключно територію будинку/складу/гаражу/сараю, а є кваліфікуючою ознакою, яка включає в себе розуміння певної території, яка обладнана таким чином, щоб вільний доступ до неї був неможливим. В даному випадку територію домоволодіння потерпілої було огороджено.

За вказаних обставин, доводи обвинуваченого щодо відсутності в його діях кваліфікуючої ознаки проникнення в інше сховище є безпідставними.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо відсутності в його діях складу кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України є необгрунтовними з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 389 КК України передбачена відповідальність за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт.

Як встановлено судом першої інстанції, 01 жовтня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дружківським міським судом Донецької області було визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та засуджено до покарання у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт. Вищезазначений вирок Дружківського міського суду набрав законної сили 02 листопада 2021 року.

Відпрацювавши на підприємстві КП «ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС» у листопаді місяці 2021 року 18 години, 01 грудня 2021 року (більш точний час під час досудового розслідування на встановлено), у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на ухилення від подальшого відбування громадських робіт без поважних причин.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, ОСОБА_7 , будучи 22.11.2021 року попередженим про кримінальну відповідальність за невиконання покарання, призначеного вироком суду, більш ніж протягом 3 місяців його не виконував і після спливу 3 місяців перебування на обліку в органі пробації відпрацював лише 46 годин громадських робіт, при цьому ОСОБА_7 протягом грудня 2021 року систематично, більш ніж 14 разів протягом місяця не з`являвся до КП «ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС» для відбування громадських робіт без поважних на те причин.

Факт відпрацювання обвинуваченим частини покарання за попереднім вироком не може свідчити про відсутність у діях ОСОБА_7 умислу на ухилення від виконання вироку суду, адже метою покарання відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України є 1) кара за вчинений злочин; 2) виправлення засудженого; 3) запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Кара за вчинений злочин передбачає першочергове виконання призначеного покарання, яке у даному випадку вважається одним з найменш суворих. Однак ОСОБА_7 , нехтуючи обов`язком виконати покарання, умисно ухилявся від виконання покарання у вигляді громадських робіт. З огляду на те, що ОСОБА_7 призначили 80 годин громадських робіт, при сумлінному ставленні засудженого він мав відпрацювати їх за 10 діб (8 годин на день згідно КЗПП), однак останній протягом більш ніж 60 діб умисно ухилявся від виконання покарання, що свідчить не тільки про зневагу Закону, а й свідому протидію нормальним правовим відносинам.

Крім того, вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, підтверджують:

свідок ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що у 2021 році вона працювала старшим інспектором Краматорського РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області. До відділу надійшов вирок стосовно ОСОБА_7 про призначення йому покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. Покарання ОСОБА_7 відбував з порушеннями через перебування у нетверезому стані. Часто покидав підприємство раніше визначеного часу. З ним проводилися профілактичні бесіди. Коли йому залишилось відпрацювати 6 годин, відділ евакуювався з особовими справами засуджених. У серпні 2022 року з КП «ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС» надійшли документи про те, що ОСОБА_7 відбув покарання в повному обсязі;

свідок ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_7 . Пояснила, що дійсно ОСОБА_7 пропускав відпрацювання громадських робіт через пиятику. Вона відшукувала його, вмовляла, і врешті-решт він відбув покарання;

свідок ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює інспектором з кадрової роботи в КП «ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС». Пояснила, що ОСОБА_7 дійсно відбував покарання у вигляді громадських робіт на підприємстві з прогулами без поважних причин;

вироком Дружківського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт;

графіком виходу на роботу засудженого до громадських робіт, яким ОСОБА_7 були встановлені дати та кількість годин для відпрацювання в КП «ДРУЖКІВКА АВТОЕЛЕКТРОТРАНС» з 23 листопада по 29 грудня 2021 року. Станом на 25 січня 2022 року ОСОБА_7 відпрацював 46 годин, залишок невідпрацьованих годин склав 34 години.

10 серпня 2022 року ОСОБА_7 був знятий з обліку у відділі державної установи «Центр пробації» у зв`язку з відбуттям встановленого строку громадських робіт.

Вказані докази узгоджуються між собою та доводять вину ОСОБА_7 з урахуванням критерію «поза розумним сумнівом».

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів зазначає про таке.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких злочинів; дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України несудимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває.

Також суд першої інстанції врахував, що обвинувачений вчинив два кримінальних правопорушення та спосіб заволодіння майном потерпілої вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням в інше сховище.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачений, попри працездатний вік станом на момент вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень офіційно не працевлаштований, постійного законного джерела прибутку не мав.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності перевиховання обвинуваченого із застосуванням ізоляції від суспільства, яка слугуватиме надійним механізмом декриміналізації особистості обвинуваченого.

При цьому колегія суддів не вбачає правових підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванянм ст. 75 КК України, оскільки дії обвинуваченого вказують на неєфективність застосування інституту зменшення тягара відповідальності відносно останнього.

Отже, вирок суду законний та обґрунтований, істотних порушень судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 25.11.2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою протягом трьох місяців з дня отримання копії ухвали.

Судді: