Справа № 742/2106/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/226/25
Категорія - ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000313 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Івківці Прилуцького району Чернігівської області, житель АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, освіта середня, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Скасовано арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.04.2022 на автомобіль марки «Skoda Octavia Tour», р.н. НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 20000,00 грн. у відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 6806,88 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 16 квітня 2022 року, близько 12:00 год., ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia Tour», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Миру смт. Ладан, Прилуцького району, Чернігівської області, в напрямку м. Прилуки, неподалік будинку №110, порушив вимоги п.12.3, з урахуванням п.1.10 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку та відповідно не реагував на її зміну, вчасно не виявив та належним чином не відреагував на появу пішохода - ОСОБА_10 , котра переходила проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля на проїзній частині дороги, хоча об`єктивно мав можливість вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив наїзд на ОСОБА_10 , чим спричинив останній тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 88 від 12.07.2022 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я терміном більше 21 дня.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 . В обґрунтування скарги послався на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відсутність достатніх і допустимих доказів причетності його підзахисного до вчинення кримінального правопорушення. Вказав на допущені порушення під час вирішення судом першої інстанції клопотань сторони захисту, заявлених у підготовчому судовому засіданні, у тому числі і недотримання судом вимог ст.372 КПК України щодо вмотивованості судового рішення, та ст.371 КПК України щодо порядку постановлення ухвал та їх форми. На порушення норм ст.352 КПК України, під час здійснення захисником перехресного допиту потерпілої, головуючий, за відсутності протестів від інших учасників, почав знімати питання, які стосувалися суті кримінального провадження, що є порушенням принципу змагальності сторін та проявом упередженості судді. Зазначає, що слідчий постановою від 31.10.2022 закрив дане провадження, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка скасована постановою прокурора від 29.12.2023, однак у реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що ця постанова винесена 29.12.2022, що вказує на закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, та на наявність підстав для закриття кримінального провадження, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі №367/1335/21. Для встановлення дійсної дати винесення постанови та усунення цих невідповідностей, захист клопотав про витребування у прокурора відомостей про рух кримінального провадження, та надання стороні захисту тимчасового доступу до такої інформації, проте місцевий суд у його задоволенні відмовив, порушуючи встановлений порядок розгляду такого клопотання. Висунуте ОСОБА_8 обвинувачення прокурор обґрунтував лише показаннями потерпілої ОСОБА_10 , які вона надала під час слідчого експерименту 15.02.2024, а саме щодо часу її перебування на проїзній частині. На підставі цих показань експерт у висновку автотехнічної експертизи №СЕ-19/125-24/2337-ІТ від 25.03.2024 зробив висновок, що водій автомобіля мав технічну можливість своїми односторонніми діями уникнути наїзду на пішохода за умови часу існування небезпеки 3,8-4,1 с. Водночас, переглядом СD-диску із відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що потерпіла перебувала на проїзній частині менше часу, ніж вона вказала під час слідчого експерименту, що також підтверджено протоколом додаткового огляду цього диску, відповідно до якого перебування потерпілої на проїзній частині становить орієнтовно 3,23 с. Для повної зупинки автомобіля з моменту виходу пішохода на проїзну частину в умовах даної ДТП потрібно ще більше часу, що встановлюється розрахунком по формулі, із зазначенням даних, які взято із висновків експертизи, та якими визначено, що час існування небезпеки (перебування пішохода на проїзній частині) є меншим ніж час, який необхідний для повної зупинки автомобіля з моменту виникнення небезпеки для руху, тому водій не мав можливості уникнути наїзду шляхом застосування гальмування, що також узгоджується з результатами слідчих експериментів, проведених за участю ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 . Однак експерт при проведенні експертизи №СЕ-19/125-22/5711-ІТ від 08.09.2022 взагалі не врахував зазначену віддаленість автомобіля від пішохода і ніяк не мотивував неврахування цих вихідних даних. Під час досудового розслідування та судового розгляду сторона захисту заявляла клопотання про проведення додаткових слідчих дій та експертиз для усунення вказаних протиріч, однак у задоволенні клопотань було відмовлено. На недостовірність показань потерпілої, наданих під час слідчого експерименту, впливали погодні умови, які були іншими, ніж на момент ДТП, що з урахуванням одягу потерпілої, впливало на темп руху та зменшувало її швидкість. Окрім недостовірних даних, що містяться у протоколі слідчого експерименту з потерпілою, вони ще й являються недопустимими, оскільки цю слідчу дію проводив не уповноважений слідчий СУ ГУНП ОСОБА_12 , який не входив до складу слідчої групи та не відносився до слідчого підрозділу, який проводив розслідування. Слідчий ОСОБА_13 також не мав повноважень на здійснення досудового розслідування, оскільки не був призначений керівником чи заступником керівника органу досудового розслідування, тому проведені ним слідчі та процесуальні дії слідчий експеримент з потерпілою, призначення інженерно-транспортної експертизи, приєднання CD-диску з відеозаписом ДТП, його огляд, повідомлення ОСОБА_8 про підозру є недопустимими та незаконними. Висновок експерта від 25.03.2024, який ґрунтується на недопустимих показаннях потерпілої, отриманих під час слідчого експерименту, також є недопустимим за правилом «плодів отруєного дерева», що залишилося поза увагою місцевого суду. Вказує, що органом досудового розслідування був порушений порядок тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме до медичної документації потерпілої, а CD-диск із відеозаписом ДТП отриманий з порушенням порядку, визначеного КПК України, що вказує на недопустимість цих та похідних від них доказів. Зазначає, що автотехнічні експертизи, які проведені з використанням однакових формул, мають різний результат щодо зупиночного шляху автомобіля, часу його руху у загальному стані до зіткнення. З метою встановлення причин розбіжностей між експертизами та усунення протиріч, захист клопотав про виклик експертів, проте місцевий суд відмовив у їх допиті. Також суд безпідставно відмовив у допиті очевидця події - свідка ОСОБА_11 . Місцевий суд вийшов за межі висунутого звинувачення, вказавши у вироку як обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, однак інкриміноване кримінальне правопорушення є необережним, при якому умислом обвинуваченого не може охоплюватися обставина щодо віку потерпілого. При вирішенні цивільного позову місцевий суд не врахував, що відповідальність водія була застрахована, тому обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої потерпілій, покладається на страховика, у залученні якого судом було відмовлено. Також апелянт вказує, що місцевий суд відмовив стороні захисту у наданні часу для підготовки до судових дебатів та реалізації права на примирення з потерпілою, яка висловила таку позицію лише у судових дебатах, що є істотним порушенням норм процесуального права.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 , доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. У резолютивній частині вироку вирішити питання стосовно речового доказу, а саме автомобіля марки «Skoda Octavia Tour», р.н. НОМЕР_1 , та повернути його власнику - ОСОБА_14 . В обґрунтування скарги послався на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, унаслідок м`якості. Вказує, що місцевим судом не було в повній мірі враховано ставлення ОСОБА_8 до вчиненого, а саме, що останній не визнав свої вини, не розкаявся в скоєному та не відшкодував потерпілій заподіяну шкоду. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином мотивовано звільнення обвинуваченого від призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається, проте в резолютивній частині вироку зазначено про звільнення від відбування призначеного покарання, тобто, не тільки від основного, а й від додаткового у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що є недопустимим. Також, в порушення вимог ст.368, ч.9 ст.100 КПК України, місцевим судом при ухваленні вироку не вирішено питання про долю речового доказу - автомобіля «Skoda Octavia Tour», р.н. НОМЕР_1 , хоча і прийнято рішення про скасування накладеного на нього арешту.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу і просили її задовольнити, а також відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, котрий підтримав апеляційні скарги частково; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ст.412 КПК України, істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обґрунтування обвинувачення, це не перелік доказів, наданих органами досудового розслідування, а аналіз усіх зібраних у провадження доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинувачених, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що, зокрема, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, встановлений ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема в рішенні у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2001, вказано, що у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Отже, невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_8 , місцевим судом не було надано оцінки кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку відповідно до положень ст.94 КПК України, а було лише викладено зміст наданих доказів, відокремлено один від одного.

В свою чергу, оцінка доказів полягає у тому, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження оцінює кожний доказ окремо та в сукупності. Крім того, оцінка доказів передбачає аналіз його змісту або відомостей, які містяться у ньому шляхом зіставлення зі змістом інших доказів на предмет, чи узгоджуються вони між собою чи ні.

До того ж, відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Натомість, як слідує зі змісту оскаржуваного вироку, судом було допитано потерпілу ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 .

Однак, як убачається зі змісту вироку, місцевий суд обмежився лише викладенням показань, які вказані вище особи надали під час розгляду кримінального провадження по суті, не навівши при цьому жодних мотивів, з яких надана ними інформація підтверджує чи спростовує наявність у діях обвинуваченого інкримінованого йому складу кримінального правопорушення.

Крім того, суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, які виправдовують обвинувачених, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Проте, у вироку судом першої інстанції формально перелічені докази, надані стороною обвинувачення, та продубльовані висновки судово-медичної експертизи про визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, судових інженерно-транспортних експертиз щодо дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.04.2022, близько 12:00 год., за участю автомобіля марки «Skoda Octavia Tour», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

Слід зазначити, що захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі посилається на ряд процесуальних порушень, допущених під час досудового розслідування кримінального провадження, а також на недопустимість ряду доказів, а саме: протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_10 від 15.02.2024, висновку судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/125-24/2337-ІТ від 25.03.2024, приєднання CD-диску з відеозаписом ДТП, протоколу огляду даного диску від 28.03.2024.

Вказані протоколи слідчих дій та висновок судової інженерно-транспортної експертизи наявні в матеріалах кримінального провадження, однак ці докази не було проаналізовано з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, не вмотивовано прийняття одних і відхилення інших доказів.

Відтак, аналізуючи зміст зазначеного вироку суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що його зміст не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості. Однією із умов прийняття законного судового рішення є неухильне дотримання судом встановлених законом вимог до його форми та змісту.

Оскільки судом першої інстанції не були належним чином оцінені обставини, шляхом дослідження доказів, наданих сторонами кримінального провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.3 ст.404 КПК України, позбавлений процесуальної можливості повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, оскільки вони були неналежно досліджені та оцінені судом першої інстанції.

Статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено право на справедливий суд, що знайшло своє відображення у положеннях статей 7, 10, 22 КПК України, відповідно до яких зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, свобода сторін кримінального провадження у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. При цьому, суд зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків.

Колегія суддів вважає, що доводи захисника ОСОБА_7 про ненадання судом стороні захисту часу для підготовки виступу у судових дебатах, є слушними, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.364 КПК України у судових дебатах виступають прокурор, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач, його представник, обвинувачений, його законний представник, захисник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Судові дебати - обов`язкова частина стадії судового розгляду, в якій виступають його учасники з аналізом доказів, які були досліджені в судовому розгляді, та пропозиціями про вирішення кримінального провадження.

Під час судових дебатів найбільшою мірою проявляється така загальна засада кримінального провадження, як змагальність сторін у доведенні перед судом переконливості їхніх правових позицій, що у свою чергу сприяє всебічному, повному та неупередженому дослідженню всіх обставин кримінального провадження та постановленню законного й обґрунтованого рішення суду.

Учасники судового розгляду мають право заявити суду клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для підготовки до судових дебатів. Однак тривалість цієї перерви має визначатись судом з урахуванням таких критеріїв, як складність та обсяг кримінальних проваджень.

Як убачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 25 листопада 2024 року суд першої інстанції закінчив з`ясування обставин кримінального провадження та перевірку їх доказами, не задовольнивши клопотання захисника ОСОБА_7 щодо відкладення розгляду справи та надання часу для підготовки до судових дебатів, перейшов до судових дебатів, надав обвинуваченому останнє слово та видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до технічного запису судового засідання від 25.11.2024, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для належної підготовки виступу у судових дебатах.

Колегія суддів зауважує, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження проведений за короткий проміжок часту, за два судових засідання, при цьому попереднє судове засідання відкладено для виклику свідків, під час проведення наступного судового засідання, продовжено допит потерпілої, досліджено докази, здійснено допит обвинуваченого та проведені судові дебати, що об`єктивно вказує на обґрунтованість клопотання захисника про надання часу для підготовки до судових дебатів та не вказує на зловживання його процесуальними правами і затягування розгляду кримінального провадження, як зазначив суд першої інстанції, та не свідчить про обґрунтованість підстав для відмови у задоволенні клопотання про відкладення судового розгляду для підготовки захисником ОСОБА_7 до судових дебатів.

Отже, захисником обвинуваченого заявлено клопотання про відкладення судового розгляду в порядку, визначеному КПК України, для надання часу для підготовки до наступного етапу судового провадження, проте суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання, належним чином не мотивувавши таке рішення.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не вжив необхідних заходів для забезпечення реалізації захисником права на виступ у судових дебатах, не забезпечив сторонам рівних умов для реалізації їхніх процесуальних прав. Такі обставини свідчать про порушення принципів юридичної рівності, змагальності та справедливого судового розгляду, оскільки кожній стороні повинна надаватися розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справі «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року, заява №17748/91, п. 38), що, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, не узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції щодо забезпечення права на справедливий суд.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі №643/2909/17 від 24.11.2021.

Тому, виходячи із передбачених ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження щодо забезпечення обвинуваченому права на захист, юридичної рівності, змагальності та справедливого судового розгляду, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції і призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів, не вирішує питання, про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосуванням судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність. З цих же підстав колегія суддів не аналізує вимоги поданих апеляційних скарг.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити доводи апеляційних скарг прокурора й захисника, дати належну оцінку зібраним доказам згідно норм чинного КПК України, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення з викладенням у ньому аналізу доказів і докладних мотивів його прийняття.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора - задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4