ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/436/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий повну середню освіту, не працюючий, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 307 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Зараховано у строк відбуття покарання строк затримання в порядку ст. 208 КПК України з 10 серпня 2024 року по 12 серпня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зараховано у строк відбуття покарання строк перебування під домашнім арештом з 12 серпня 2024 року по 10 жовтня 2024 року, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання небезпечного наркотичного засобу канабіс, який відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, віднесено до категорії небезпечних наркотичних речовин, обіг яких заборонено, у невстановленої досудовим слідством особи, часі та місці, придбав 50 (п`ятдесят) згортків із вказаним небезпечним наркотичним засобом, з метою подальшого збуту.

Після чого, зберігаючи при собі вищевказаний небезпечний наркотичний засіб, ОСОБА_7 , з метою подальшого збуту небезпечного наркотичного засобу, 10.08.2024 року, у невстановлений досудовим слідством час, маючи єдиний умисел на збут 7 згортків з небезпечним наркотичним засобом, направившись за геолокаційними даними: 47.858318;35.102344, 47.857323;35.101308, 47.857546;35.100560, 47.861642;35.106057, 47.858883;35.101362, 47.859954;35.10308, 47.863101;35.102925, збув, шляхом розкладання «закладок», сім згортків, із зазначеним небезпечним наркотичним засобом (вилучені в ході огляду місця події 10.08.2024 року).

Відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-24/15515-НЗПРАП від 15.08.2024 року, рослинний матеріал сіро-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса канабісу в перерахунку на висушену речовину, складає: 1,850г, 1,903г, 1,888г, 1,847г, 1,916г, 1,895г, 1, 890г. Загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 13,189г.

Крім того, зберігаючи при собі вищевказаний небезпечний наркотичний засіб, ОСОБА_7 , з метою подальшого збуту небезпечного наркотичного засобу, 10.08.2024 року, у невстановлений досудовим слідством час, маючи умисел на збут 1 згортку з небезпечним наркотичним засобом, направившись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жаботинського, буд. 47-А, збув, шляхом розкладання «закладки», один згорток, із зазначеним небезпечним наркотичним засобом (вилученим в ході огляду місця події 10.08.2024 року).

Відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-24/15516-НЗПРАП від 15.08.2024 року, рослинний матеріал сіро-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса канабісу в перерахунку на висушену речовину, складає: 0,815 г.

Крім того, зберігаючи при собі вищевказаний небезпечний наркотичний засіб, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим слідством час, маючи умисел на збут небезпечного наркотичного засобу, направився за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жаботинського, буд. 47-А, де останнього 10.08.2024 о 11 годині 33 хвилини, затримано в порядку ст. 208 КПК України, та в ході особистого обшуку виявлено та вилучено 42 згортки з небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, який останній зберігав з метою подальшого збуту.

Відповідно до висновків експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України, у вмісті 32 згортків вилучених в ході затримання ОСОБА_7 , в порядку ст. 208 КПК України є особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальна маса якого складає 54,149 г (в перерахунку на висушену речовину).

У вмісті 8 згортків вилучених в ході затримання ОСОБА_7 , в порядку ст. 208 КПК України є особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальна маса якого складає 6,863 г (в перерахунку на висушену речовину).

У вмісті згортку вилученого в ході затримання ОСОБА_7 , в порядку ст. 208 КПК України є особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого складає 1,828 г (в перерахунку на висушену речовину).

У вмісті згортку вилученого в ході затримання ОСОБА_7 , в порядку ст. 208 КПК України є особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого складає 0,872 г (в перерахунку на висушену речовину). Сумарна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 63,712 г.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що застосовуючи положення ст. 75 КК України, суд першої інстанції не врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість вилучених згортків з наркотичним засобом, вчинення кримінальних правопорушень протягом нетривалого часу.

Також суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 не працює, не навчається, суспільно-корисною працею не займається, що свідчить про те, що він заробляє собі на життя шляхом вчинення злочинів.

Вважає, що ОСОБА_7 не міг не визнати свою провину, оскільки така позиція, враховуючи його затримання безпосередньо після вчинення злочинів, лише б погіршило його становище та дало б суду підстави для призначення більш суворого покарання.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 307 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, а в іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчинених злочинів, визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень за обставини, що пом`якшують покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, молодий за віком, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем навчання, не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд першої інстанції взяв до уваги повне визнання вини, відсутність заподіяної шкоди та тяжких наслідків від вчинених злочинів.

Проте, суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував обставини кримінального провадження, цінність суспільних відносин, на які здійснено посягання, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, предметом яких був наркотичний засіб канабіс, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становила 63,712 грами, кількість епізодів злочинної діяльності, суспільну небезпеку та характер вчинених протиправних посягань, що полягає у збуті наркотичних засобів, що у своїй сукупності свідчить про перевагу суспільного інтересу над принципом поваги до особистої свободи.

Зазначене свідчить про те, що покарання з випробуванням не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і вказує на те, що підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції свого рішення в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання належним чином не обґрунтував і не навів переконливих мотивів, з яких він дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Отже, звільнивши ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

У відповідності до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнані дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: а) наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; б) дані, які певним чином характеризують особу винного.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, з огляду на що колегія суддів приходить до висновку, що ці обставини, а також інші дані про особу ОСОБА_7 , у своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та свідчать, що призначене йому покарання як за ч. 1, так і за ч. 2 ст. 307 КК України навіть у мінімальному розмірі, встановленому в санкції вказаної частини статті, буде явно недоцільним і несправедливим.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів зазначає, що призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 років позбавлення, а за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна, тобто нижче від найнижчої межі, буде обґрунтованим та таким, що ґрунтується на положеннях ст.ст. 50, 65 КК України та відповідатиме принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що покарання за ч. 1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна, з призначенням на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна, з його реальним відбуванням, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2024 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4