справа № 588/476/25
провадження № 1-кп/588/76/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 28.01.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с.Мартинівка Охтирського району Сумської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачена ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 ,

представник потерпілих адвокат ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 28.01.2025 керувала автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною автомобільної дороги Н-12 «Суми-Полтава» від м. Тростянець у напрямку м. Охтирка, Сумської області.

Вказаного дня, приблизно о 12 год. 35 хв., у процесі руху на ділянці км 63 + 100 автомобільної дороги Н-12 «Суми-Полтава», неподалік від м. Тростянець, Охтирського району, Сумської області, ОСОБА_4 знехтувала безпекою дорожнього руху. Здійснюючи рух по ділянці дороги в місці знаходження перехрестя нерівнозначних доріг, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, ОСОБА_4 , проявляючи злочинну самовпевненість, перед початком зміни напрямку свого руху для виконання маневру обгону не переконалася, що зустрічна смуга, на яку вона буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та, як наслідок, під час обгону вантажного автомобіля «МАN TGA 18.440», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом «LECITRAILER 3Е20S», реєстраційний номер НОМЕР_3 , допустила зіткнення керованого нею автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із зустрічним автомобілем «ВАЗ 211340», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у напрямку м.Тростянець разом із пасажиром ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 211340» ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події. Також, внаслідок даної пригоди отримав тілесні ушкодження водій автомобіля «ВАЗ 211340» ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа №30 від 2l.02.2025 смерть ОСОБА_11 настала від тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась множинними переломами тулубу та голови, множинними ушкодженнями внутрішніх органів, які призвели до гострої крововтрати, що і стало прямою причиною смерті потерпілого.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №239 від 21.02.2025 потерпілому ОСОБА_10 спричинено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини (переломи 5-9-гo ребер справа, забій правої легені), закритого перелому середньої третини ліктьової кістки справа з незначним зміщенням, закритої черепно-мозкової травми (струс головного мозку, рани та садна обличчя), саден верхніх та нижніх кінцівок. Ушкодження в ділянці грудної клітини та правого передпліччя не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Ушкодження в ділянці голови кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садна кінцівок кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 КК України, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушення правил дорожнього руху, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 цієї статті, тобто тільки такі порушення, які є безпосередньою причиною настання цих наслідків у кожному конкретному випадку ДТП, і перебувають із ними у причинному зв`язку.

Відповідно до зібраних у кримінальному провадженні доказів та висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 49 від 23.02.2025 у даній дорожньо-транспортній ситуації ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_5 , порушила вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, введених в дію з 01.01.2002, передбачені пунктами:

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

11.3. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

14.2. Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:

в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

14.6. Обгін заборонено:

а) на перехресті.

Допущені ОСОБА_4 порушення вимог пунктів 10.1, 11.3, 14.2 «в» та 14.6 «а» Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні дій, які виразились у порушенні нею правил безпеки дорожнього руху, передбачених пунктами 10.1, 11.3, 14.2 «в», 14.6 «а» Правил дорожнього руху, при керуванні 28.01.2025 автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що призвели до зіткнення транспортних засобів, спричинення смерті потерпілому ОСОБА_11 та середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена

За установлених обставин діяння ОСОБА_4 судом кваліфікується за частиною 2 статті 286 КК України, тобто як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин пред`явленого обвинувачення

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 за пред`явленими їй обвинуваченнями за частиною 2 статті 286 КК України винуватою себе визнала повністю та погодилася з його правовою кваліфікацією, не оспорила обставини викладені в обвинувальному акті, суду пояснила, що щиро шкодує про те, що сталось, у вчиненому розкаюється. Про обставини дорожньо транспортної події розповіла детально. Розповідь не відрізняється від обставин викладених в обвинувальному акті.

Прокурор уточнила у обвинуваченої час та місце подій. Підтвердила добровільну та активну участь обвинуваченої у слідчих діях. Крім того, просила визначити долю вилучених речових доказів.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у судовому засіданні 21.07.2025 заявили, що цивільні позови підтримують у повному обсязі. ОСОБА_9 зазначила, що не вважає каяття обвинуваченої щирим, оскільки з часу загибелі її сина, ОСОБА_4 жодного разу не зателефонувала їй, не принесла вибачення. Був дзвінок від її матері, яка переймалась лише питанням уникнення покарання ОСОБА_4 . Також 29.07.2025 потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали письмову заяву, в які визначили свою позицію щодо розміру покарання, яке має бути визначено для ОСОБА_4 , в межах санкції частини 2 статті 286 КК України, а саме позбавлення волі на строк шість років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Показання обвинуваченої щодо скоєння кримінального правопорушення не містять протиріч і підтверджують повністю обставини пред`явленого обвинувачення.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_4 у пред`явленому обвинувачені доведеною повністю.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до тяжких злочинів, характер вчиненого діяння, особу обвинуваченої.

Як пом`якшуючі покарання обставини, суд, відповідно до статті 66 КК України, визнає щире каяття обвинуваченої, яка висловила критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність, активне сприяння у розкритті злочину, оскільки вона добровільно своїми активними діями надавала допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття, а також часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до тяжких злочинів з необережною формою вини до наслідків у виді спричинення смерті потерпілому та завдання середньох тяжкості тілісних ушкоджень іншому.

Судом встановлено, що до вчинення злочину призвело грубе порушення обвинуваченою кількох пунктів Правил дорожнього руху.

З суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК характеризується необережною виною.

Особливістю дорожньо транспортної події стало те, що до неї призвели саме злочинно необережні дії ОСОБА_4 на які істотно не впливали дії інших учасників дорожнього руху, технічний стан транспортного засобу, погодні умови, стан дорожнього покриття, час доби та інші зовнішні фактори. Допитом обвинуваченої встановлено, що здійснюючи маневр обгону вона перебувала на зустрічній смузі за її відчуттями від 15 до 30 секунд. Це мало бути достатнім для рішення про відмову від маневру і повернення у смугу попутного руху. Після появи з вигину дороги на зустрічній смузі транспортного засобу і до зіткнення з ним ОСОБА_4 мала приблизно 5 секунд, протягом яких могла запобігти зіткненню. Але, за її словами, прийняла рішення з`їхати вліво на обочину, щоб дати можливість зустрічному автомобілю проїхати між нею і вантажним автомобілем. Наслідком такого рішення стало зіткнення керованого нею автомобіля «DAEWOO LANOS», із зустрічним автомобілем «ВАЗ 211340» під керуванням ОСОБА_10 .

Відповідно до пункту 1.2. Правил дорожнього руху в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів.

Правосторонній рух означає, що транспортні засоби повинні триматися правої, а не лівої, сторони дороги, щоб розминутися із зустрічним потоком.

Отже, зіткнення стало наслідком не раптової та неочікуваної зміни дорожньої обстановки, а низки послідовно прийнятих водієм непрофесійних рішень.

Суд також враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на момент події досягла 22 років, не заміжня, дітей не має. За даними характеристики за місцем реєстрації та місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, про яке просили обвинувачена та її захисник, суд вважає його неможливим у цій справі.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Системне тлумачення цієї правової норми дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Позиція потерпілих щодо необхідності застосування покарання пов`язаного з реальним позбавленням волі при цьому враховується судом в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, але не має юридичної переваги.

Ураховуючи характер допущених обвинуваченою порушень правил безпеки дорожнього руху, з огляду на наслідки, що настали, які є незворотними, зважаючи на кількість постраждалих, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , її поведінку після дорожньо-транспортної пригоди, позицію потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення обвинуваченій покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

31.03.2025 представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав до суду позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В якому просив стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої моральну шкоду у розмірі 1000000 грн. У зв`язку зі сплатою частини збитків у сумі 100000 грн, просив стягнути з потерпілої 900000 грн. За змістом позовної заяви ОСОБА_7 посилається на те, що неправомірною поведінкою цивільної відповідачки потерпілій спричинено моральну шкоду, яка полягає у нервових розладах та душевних стражданнях, порушений звичайний уклад життя, оскільки потерпіла втратила свого сина та у неї залишилися онуки, які весь час згадують батька.

Також, 31.03.2025 представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 подав до суду позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В якому просив стягнути з обвинуваченої на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 500000 грн. 21.07.2025 уточнив свої вимоги і у зв`язку з добровільним відшкодуванням частини шкоди обвинуваченою у розмірі 20000 грн, просив стягнути на його користь 480000 грн. За змістом позовної заяви ОСОБА_7 посилається на те, що неправомірною поведінкою цивільної відповідачки потерпілому спричинено моральну шкоду, яка полягає у нервових розглядах та душевних стражданнях. Внаслідок протиправної поведінки відповідачки порушений звичайний уклад життя, оскільки в наслідок відкритого перелому діалізу ліктівої кістки правого передпліччя змінились не лише рухова здатність, яка може взагалі не відновитися, що для ОСОБА_10 як для військовослужбовця, який боронить державу від загарбників є дуже серйозний стрес, що вплинуло на здоров`я в цілому так як невідомі наслідки також і закрито черепно-мозкової травми. Зниження фізичного навантаження призводить до атрофії м`язів, негативно позначається на кровообігу, обміні речовин, тощо. Через дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася в світлий час доби у потерпілого розвинулася фобія транспортних засобів, які проїжджають повз нього, з якою він вимушений боротися кожен день.

Потерпіла ОСОБА_8 звернулася до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В якій просила стягнути з обвинуваченої на її користь моральну шкоду у розмірі 1000000 грн. За змістом позовної заяви ОСОБА_8 посилається на те, що неправомірною поведінкою цивільної відповідачки потерпілій спричинено моральну шкоду, яка полягає у нервових розладах та душевних стражданнях, порушений звичайний уклад життя. Частина шкоди у сумі 100000 грн обвинуваченою була відшкодована.

Щодо доказів часткової оплати моральної шкоди на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проведеної 29.07.2025 року двома платежами на суму 50000 грн кожний, суд сприймає їх як підтвердження активної позиції обвинуваченої щодо намагання відшкодувати шкоду, але не як доказ її відшкодування на цю суму, оскільки за інформацією потерпілих вони перебувають в Німеччині і не можуть отримати кошти направлені як переказ у відділення АТ "Ощадбанк", які працюють на території України.

Потерпілі під час судового розгляду позов підтримали просили задовольнити.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подав відзиви на цивільні позови (а.с.127-140). За їх змістом пояснює, що ОСОБА_4 намагалася відшкодувати шкоду частково. Вважає, що позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 слід задовольнити частково у розмірі 202000,0 грн., оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант». Позов ОСОБА_10 вважає, підлягає задоволенню у розмірі 20000 грн. Зазначена сума позивачем ОСОБА_10 у цивільному позові є завищеною. Також, вважав позов ОСОБА_9 потрібно задовольнити частково у розмірі 202000,00 грн.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з обвинуваченої на користь потерпілих моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За правилами частини 2 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Неможливо встановити "вартість" травми, визначити "ціну" здоров`я та життя людини.

Моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Тяжкі наслідки у виді смерті людини є непоправними. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Щодо можливості відшкодування моральної шкоди за рахунок страхової компанії, на яке посилався захисник, суд зазначає, що відповідачем за цивільними позовами позивачами визначено саме ОСОБА_4 , а страхова компанія взагалі не є учасником справи. Відповідно, можливість відшкодування потерпілими моральної шкоди за рахунок страхових виплат може бути вирішена в порядку цивільного провадження і не впливає на розмір моральної шкоди пред`явленої потерпілими до ОСОБА_4 .

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди.

Законодавець установлює дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст. 35 Закону №1961-IV, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з п. 36.1. ст. 36 Закону №1961-IV рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Пред`явлення цивільного позову потерпілими безпосередньо до обвинуваченого, без залучення співвідповідачем страховика, не суперечить вимогам ст. 61 та ч. 1 ст. 128 КПК. Така позиція визначена в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 607/17230/19.

У межах кримінального провадження за ст. 286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмета доказування.

Задовольняючи цивільний позов у кримінальному провадженні за ст. 286 КК, суди повинні враховувати вимоги ст. 1197 ЦК та визначати розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, зважаючи на те, чи порушив потерпілий внаслідок грубої необережності чинні на транспорті правила.

Судом такого порушення не встановлено.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд керується тим, що моральна шкода потерпілому ОСОБА_10 завдана тяжкими тілесними ушкодженнями, яка очевидно проявилась у фізичному болю від отриманих у момент пригоди ушкоджень та після неї у період лікування, що спричинило та буде спричиняти ОСОБА_10 душевних страждань. Перебування потерпілого на стаціонарному та амбулаторному лікуванні тривалий час очевидно внесло в його життя вимушені зміни, змусило докладати додаткових зусиль для організації життя в інших умовах.

Значна моральна шкода безумовно завдана потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Для них, як для дружини та матер сталась трагедія, яка залишиться з ними на все життя душевним болем, оскільки вони втратили чоловіка та сина, а неповнолітні діти залишилися без батька, було порушено звичайний уклад життя. Потерпілі відчували моральні страждання, вимушені та незворотні зміни життя, які настали в результаті вчинення обвинуваченою злочину.

Оцінюючи у сукупності доводи викладені у цивільних позовах про перенесений потерпілими фізичний біль та душевні переживання суд виходить з того, що між протиправним діянням обвинуваченої та завданою потерпілим моральною шкодою існує причинно-наслідковий зв`язок.

Суд погоджується з думкою потерпілих про те, що крім особистої втрати, загибель ОСОБА_14 має суспільний вимір. ОСОБА_15 був воїном-захисником, мав важливу на фронті військову спеціальність та значний бойовий досвід.

Ураховуючи обставини, на які посилаються потерпілі в обґрунтування розміру моральної шкоди, а також ураховуючи часткове визнання обвинуваченою цивільного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цивільних позовів частково. Стягнути з ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням на користь потерпілого ОСОБА_10 120 тис. грн, на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_16 по 400 тисяч гривень.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 30.01.2025 року на вилучені під час досудового розслідування автомобіль марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, рік випуску 2006, що належить на праві власності ОСОБА_4 та автомобіль «ВАЗ-211340», реєстраційний номер НОМЕР_4 , чорного кольору, рік випуску 2008, що належить на праві власності ОСОБА_10 був накладений арешт, який необхідно скасувати на підставі частини четвертої статті 174 КПК України з метою поверненню володільцям.

Ухвалою судді від 02.07.2025 року до обвинуваченої був застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком дії до 30 серпня 2025 включно. У судових дебатах представник потерпілих ОСОБА_7 просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таке клопотання не було підтримане прокурором та не містило обґрунтування ризиків для необхідності його застосування. Тому суд вирішив запобіжний захід у виді особистого зобов`язання застосований до ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 128, 129, 349, 368-374, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначити їй основне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Строк основного покарання обчислювати з дня затримання обвинуваченої для виконання цього вироку.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання застосований до ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Цивільні позови про стягнення шкоди з ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) 120000 (сто двадцять тисяч) грн моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) 400000 (чотириста тисяч) грн моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) 400000 (чотириста тисяч) грн моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Цивільні позови в частині інших вимог - залишити без задоволення.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 31.01.2025 року на автомобіль марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, рік випуску 2006, що належить на праві власності ОСОБА_4 та автомобіль «ВАЗ-211340», реєстраційний номер НОМЕР_4 , чорного кольору, рік випуску 2008, що належить на праві власності ОСОБА_10 .

Речові докази:

- автомобіль «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, рік випуску 2006, що належить на праві власності ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_4 як їй належний;

- автомобіль «ВАЗ-211340», реєстраційний номер НОМЕР_4 , чорного кольору, рік випуску 2008, що належить на праві власності ОСОБА_10 - повернути ОСОБА_10 як йому належний.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій, захиснику, потерпілим та представнику потерпілих.

Суддя ОСОБА_1