Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5313/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/390/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження № 296/5313/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 травня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчої відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та продовжено відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Армавір Краснодарського краю російської федерації, громадянина України, остання адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 23 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю. Вважає ухвалу незаконною та негрунтованною. Зазначає, що підозра, яка повідомлена ОСОБА_8 за ч.4 ст. 186, ч.4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, є необгрунтованою, оскільки долучені до клопотання докази не доводять причетність останнього до вказаних злочинів. Вказує, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, недоведені та не враховано, що ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України є не судимим, має міцні соціальні зв`язки та характеризується позитивно. Посилається на те, що прокурором також не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий звернувся до суду із клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

В обгрунтування клопотання слідчій послався на те, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000891 від 29.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186, ч.1 ст.309, ч.1 ст.255-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 із кримінальним прізвіськом « ОСОБА_10 », будучи засудженим та відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, підтримував «злодійські закони та традиції», здобув повагу та авторитет серед осіб схильних до вчинення злочинів та злочинного способу життя, як особа зі статусом суб`єкта злочинного впливу

Так, у достовірно невстановлений день, час та місці, однак не пізніше 14.11.2024 у ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, на ґрунті вигаданого та не існуючого боргового зобов`язання виник злочинний умисел, направлений на вимогу передачі йому грошових коштів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , поєднаного з погрозою насильства над потерпілими, вчиненого повторно.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне збагачення, ОСОБА_8 14.11.2024, являючись суб`єктом злочинного впливу, залучив до цієї злочинної діяльності своїх знайомих: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яким запропонував вчинити психологічний тиск на ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , шляхом висловлення останнім вимог у передачі грошових коштів в сумі 3000 дол. США, під приводом наповнення так званого «злодійського общаку», з погрозами застосування насильства над потерпілими у разі невиконання ними цієї вимоги. У свою чергу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на вказану пропозицію погодились, і таким чином вступили у злочинну діяльність за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 .

У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на незаконне збагачення, 14.11.2024 ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у вечірній час прийшов до місця проживання потерпілих, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де усвідомлюючи безпорадній стан потерпілого ОСОБА_11 , обумовлений носінням апарату «Ілізарова» у зв`язку з пораненням в зоні проведення бойових дій на сході України в усній формі рішучим та агресивним тоном висловив останньому та ОСОБА_12 вимогу у передачі йому грошових коштів в сумі в сумі 3000 дол. США, мотивуючи необхідністю наповнення так званого «злодійського общаку», після чого висловив погрозу у застосуванні насильства відносно потерпілих у разі невиконання ними цієї вимоги, а також повторно відкрито заволодів чужим майном, а саме: телевізором, який належить ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , марки «2Е» моделі 43A07KV», вартістю 9599 гривень, після чого покинув місце проживання потерпілих та розпорядився вказаним майном на власний розсуд.

В подальшому 15.11.2024 та 28.11.2024 не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у вечірній час знову прийшов до місця проживання вказаних потерпілих, де рішучим та агресивним тоном висловив останнім вимогу передачі йому грошових коштів в сумі 3000 доларів США, встановивши термін 15 днів для виконання вимоги та висловив погрозу у переоформленні на нього права власності на домоволодіння потерпілих у разі невиконання вказаних вимог.

Крім цього 29.11.2024 близько 23 год., ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , не припиняючи своїх злочинних дій, прийшли до місця проживання потерпілих, де ОСОБА_8 розмахуючи ножем розкладного типу повідомив, що їх «поріже», висловлюючи вимогу про передачу грошових коштів з погрозою застосування насильства над потерпілими. ОСОБА_12 , сприймаючи реально висловлені погрози насильства, була змушена виконати вказані незаконні вимоги, та знаходячись у кімнаті будинку поклала на ліжко власні грошові кошти в сумі 10 000 гривень, які за вказівкою ОСОБА_8 перерахувала. У свою чергу ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_8 забрала у ОСОБА_12 вказану суму грошових коштів. Надалі, знаходячись у будинку потерпілих, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що кінцевим терміном у передачі їм грошових коштів в сумі 3000 доларів США є 03.12.02024, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_14 покинули місце проживання потерпілих.

03.12.2024 близько 17 год. 15 хв. ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою групою осіб та керуючись єдиним злочинним умислом, прийшли до місця проживання потерпілих, де ОСОБА_8 вчергове висловив вимогу потерпілим передачі грошових коштів з погрозами застосування насильства, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 своїми конклюдентними діями - присутністю, вербальною та невербальною поведінкою спонукали потерпілих погодитися на умови ОСОБА_8 , де ОСОБА_12 знаходячись у кімнаті будинку за місцем свого проживання, близько 17 год. 50 хв. цього ж дня передала ОСОБА_8 на його вимогу імітаційні грошові кошти в сумі 3000 дол. США, після чого злочинна діяльність ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 була припинена шляхом їх затримання у порядку ст. 208 КПК України.

03.12.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

05.12.2024 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.02.2025.

16.12.2024 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про підозру за ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України.

24.01.2025 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 4 місяців, тобто до 03.04.2025 включно.

24.01.2025 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 02.04.2025 включно.

26.03.2025 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 03.06.2025 включно.

01.04.2025 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про підозру за ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 255-1 КК України.

26.03.2025 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 24.05.2025 включно.

Матеріали досудового розслідування відкрито стороні захисту в порядку ст.290 КПК України та наразі сторона захисту здійснює ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Оскільки підозра, яка повідомлена ОСОБА_8 є обгрунтованою, а ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, слідчій просив продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 255-1 КК України, та доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до 23.07.2025 без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор подає не пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч.2 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Положеннями ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію та майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи, завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено у разі засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вищевказаних вимог закону дотримався та здійснив аналіз доказів, які дають достатні підстави вважати повідомлену ОСОБА_8 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 255-1 КК України обґрунтованою.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, а саме : протоколами допиту потерпілих, свідків, протоколами затримання, матеріалами НСРД, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин»

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про необгрунтованість підозри та непричетність ОСОБА_8 до вказаних злочинів, на думку апеляційного суду, є непереконливими.

Як убачається з матеріалів судового провадження СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000891 від 29.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186, ч.1 ст.309, ч.1 ст.255-1 КК України.

В межах даного провадження 03.12.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

05.12.2024 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.02.2025.

16.12.2024 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про підозру за ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України та ухвалою слідчого судді від 24.01.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.04.2025 .

26.03.2025 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 03.06.2025 включно.

01.04.2025 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про підозру за ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 255-1 КК України та увалою слідчого судді від 26.03.2025 підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 24.05.2025 включно.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, а також доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників цього кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику щодо можливості переховування від органів досудового розслідування та/або суду обгрунтований тим, що ОСОБА_8 бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового характеру, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

Можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження обгрунтовується тим, що ОСОБА_8 з метою уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, може чинити тиск на вказаних осіб з метою зміни останніми показань, враховуючи, що вони ще не допитані судом

Можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обгрунтовується тим, що у разі непродовження тримання підозрюваного під вартою, він може вчиняти дії, які перешкоджають органу досудового розслідування ефективно здійснювати його.

Можливість вчинити інше кримінальне правопорушення обгрунтовується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким (ч.4 ст.186 КК), а інше (ч.4 ст.189 КК) особливо тяжким.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього, слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність зазначених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та неможливість визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а тому вважає доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вказаних ризиків безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника по те, що підозрюваний ОСОБА_8 позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, на обліку в нарко-псих диспансерах не перебуває, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам сторони захисту.

Посилання захисника на можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегія суддів також вважає безпідставними з урахуванням стадії кримінального провадження та обставин інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень. До того ж сторони підтвердили, що на даний час виконуються дії, передбачені ст.290 КПК України, для чого потрібен певний час.

Більш того, стороною захисту не доведено наявності достатніх стримуючих факторів від порушень ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Разом з тим, апеляційний суд вважає невірним визначення слідчим суддею строку тримання під вартою до 23.07.2025 року включно.

Відповідно ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

В такому разі строк тримання під вартою, який не перевищує 60 днів, обраховується з 21 травня 2025 року до 19 липня 2025 року (включно).

Відповідно ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного, ухвалу слідчого судді слід скасувати в частині визначення строку тримання під вартою і постановити нову ухвалу, якою визначити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 травня 2025 року, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави скасувати в частині визначення строку тримання під вартою.

Постановити нову ухвалу в цій частині, якою продовжити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою до 19 липня 2025 року включно.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :