КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4677/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року про продовження ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 09.08.2025 включно. Задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 09.08.2025 включно. Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постановлено не обирати.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року про продовження строку застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги захисник зазначає про те, що при вирішенні питання про продовження тримання під вартою, суд не врахував всю аргументацію сторони захисту, залишив поза увагою відомості щодо його підзахисного, які були підтверджені документами, які долучені до матеріалів судової справи та показаннями свідка.

Звертає увагу на те, що як на момент обрання запобіжного заходу та і на час останнього продовження строку запобіжного заходу, сторона обвинувачення не володіє інформацією, котра підтверджувалась би письмовими матеріалами, яка б свідчила про схильність ОСОБА_6 до переховування від правоохоронних та судових органів.

Звертає увагу на те, що стороною захисту надано суду письмові підтвердження наявності міцних соціальних зв`язків у підзахисного, наявності постійного місця поживання, а також інші письмові відомості, які характеризують ОСОБА_6 .

Захисник зазначає про те, що ризик того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків ґрунтується на припущеннях, оскільки єдиний свідок подій був допитаний під відеозапис, попередньо будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, відповідно, не в його інтересах кардинально змінювати свої показання, оскільки це матиме негативні наслідки щодо нього. Аналогічна ситуація і з потерпілим.

Таким чином, немає підстав стверджувати про однозначну наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що стороною захисту не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України щодо участі сторін кримінального провадження, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.190, ч.2 ст.200 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на доведеність продовження існування заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та встановив, що відсутні підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, про високу імовірність настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, свідчать обставини встановлені судом першої інстанції та які характеризують особу обвинуваченого. Так, ризик переховування обґрунтований тим, що ОСОБА_6 усвідомлює гіпотетичну міру покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення, в тому числі особливо тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, та може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Разом з тим, суд першої інстанції врахував можливість обвинуваченого залишити територію України. А в контексті з тим, що 24.02.2022 Російська Федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, який триває до тепер, і на даний час, для громадян України, існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу.

Разом з тим, продовжує існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_6 на свідків та потерпілих, оскільки на даній стадії судового розгляду кримінального провадження, залишаються не допитаними судом свідки та потерпілі.

Посилання захисника на те, що обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, саме по собі не може слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Вказані обставини на даний час не мінімізують встановлених ризиків, тому, з урахуванням наведеного, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як про це просить захисник, не вбачається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року в частині продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4