Провадження № 1-кс/712/4251/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві старший лейтенант Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погодженого прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002926 від 21.08.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодон, Луганської області, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «лейтенант», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимогои, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві старший лейтенант Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погодженого прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002926 від 21.08.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за фактом одержання підозрюваним неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 647-ОС від 25.06.2025, ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділення управління першого відділу прикордонної служби прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 714-ОС від 30.07.2024, ОСОБА_8 призначено начальником першого відділу прикордонної служби першої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 32 Статуту, за своїми військовими званнями начальниками є, зокрема, полковники для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу, військовослужбовці молодшого офіцерського складу для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Так, ОСОБА_8 являвся прямим начальником ОСОБА_4 , до того часу поки, ОСОБА_4 не було переведено до іншого підрозділу.

Таким чином, ОСОБА_4 обіймаючи посаду начальника відділення управління ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовослужбовцем правоохоронного органу.

Так, лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято й непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку й майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

У розумінні частини 1 статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_4 , окрім іншого, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе.

Крім того, у розумінні п. п. 1-4 ч. 1 ст. 24 Закону ОСОБА_4 , окрім іншого, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язаний невідкладно вжити таких заходів: відмовитись від пропозиції, за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію, залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників, письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника.

Водночас, ОСОБА_4 , знехтував вказаними вимогами законодавства і одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття військовими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 , за наступних обставин.

Починаючи з 2024 року ОСОБА_4 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_6 (відділення соціального супроводу), з місцем дислокації АДРЕСА_2 .

В той же час, у вказаному підрозділі проходив військову службу ОСОБА_9 , де останній познайомився з ОСОБА_4 .

Надалі, близько 2-х місяців тому ОСОБА_9 на мобільний телефон надійшло смс повідомлення від ОСОБА_4 , у тексті якого зазначалося, що останній просив у ОСОБА_9 позичити йому грошові кошти гроші у сумі 5 тис. грн., на що ОСОБА_9 відмовив останньому.

Після того, попередньо узгодивши по телефону час та дату по телефону, 17.08.2025 близько 20 год. на заправці «ОККО» яка знаходиться на кругу біля м. Золотоноша Черкаської області ОСОБА_9 зустрівся зі своїм колишнім співслужбовцем, лейтенантом ОСОБА_4 , котрий наразі продовжує службу в лавах ДПСУ на посаді начальника відділення управління першого відділу прикордонної служби прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, в ході бесіди на побутові теми, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_4 , що хотів би в майбутньому перевестися до ІНФОРМАЦІЯ_7 для проходження в ньому подальшої військової служби, оскільки в переважній більшості підрозділ в якому б він хотів проходити військову службу, дислокується ближче до його дому.

Після цього, ОСОБА_4 відразу зазначив, що не маючи зв`язків серед керівної ланки ІНФОРМАЦІЯ_3 та НОМЕР_1 прикордонного загону ПдРУ ДПСУ ніхто ОСОБА_9 не зможе перевести у вказаний загін, проте він має тісні контакти з особами керівної ланки, і може повпливати на безперешкодне переведення ОСОБА_9 , до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

При цьому ОСОБА_4 зазначив, що вказані послуги будуть коштувати для ОСОБА_9 2 000 (дві тисячі) доларів США, але іншого варіанту у нього немає, оскільки у випадку відмови останній зможе посприяти у негайному направленні ОСОБА_9 до виконання бойових задач, безпосередньо на лінії зіткнення, та дав ОСОБА_9 тиждень часу на роздуми.

Після того, використовуючи месенджер «WhatApp» ОСОБА_4 неодноразово телефонував та писав повідомлення ОСОБА_9 , у тексті яких погрожував останньому та вимагав грошові кошти з безперешкодне переведення його до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У свою чергу, ОСОБА_9 свідомо припускав, що ОСОБА_4 , використовуючи свої особисті відносини з відповідними військовими службовими особами, які він набув за час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_3 , мав намір та реальну можливість здійснювати вплив на прийняття рішення вказаними посадовими особами щодо ініціювання питання про переведення до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вважаючи дії ОСОБА_4 по висловленню вимоги про необхідність надання йому неправомірної вигоди у розмірі 2000 доларів США кримінально-протиправними, беручи до уваги те, що останній створив умови, за яких ОСОБА_9 вимушений дати хабар, оскільки ОСОБА_4 неодноразово запевняв, що без передачі грошових коштів, рапорт на переведення розглядатися не буде, 21.08.2025 ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів із письмовою заявою про злочин та у подальшому, в рамках розпочатого досудового розслідування, був залучений правоохоронними органами до конфіденційного співробітництва та у подальшому діяв під їх пасивним контролем.

02.09.2025 о 07 год. 24 хв. ОСОБА_9 перетелефонував на пропущений виклик ОСОБА_4 , та в ході бесіди останній шукав різні шляхи зустрічі з ОСОБА_9 , в тому числі й передачу коштів третім особам, на що ОСОБА_9 категорично не погоджувався, і сказав, що буду говорити лише з ОСОБА_4 особисто, і лише в м. Черкаси. ОСОБА_4 в решті решт повідомив, що приїде з товаришем, проте товариш працює торговим представником, і це буде ближче до обіду, або після обіду, на що ОСОБА_9 відповів згодою.

Після цього, о 12 год. 18 хв. ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_9 та сказав, що він вже в м. Черкаси, і щоб останній під`їжджав до нього негайно. ОСОБА_9 повідомив, що ще зайнятий, і буде чекати останнього на АЗС «Сокар».

Близько, 12 год. 50 хв., ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_4 на АЗС «Сокар», яка знаходиться за адресою: вул. Надпільна 226/1, м. Черкаси, та в ході розмови ОСОБА_9 запитав про гарантії свого переводу до НОМЕР_1 прикордонного загону ПдРУ ДПСУ, на що ОСОБА_4 зателефонував до свого колишнього начальника ОСОБА_8 , який являється діючим начальником ОСОБА_9 та попросив у нього, щоб останній підписав рапорт про переведення ОСОБА_9 до іншого підрозділу, на що ОСОБА_8 ніби-то відповів згодою, і вони попрощалися на дружній ноті. Після розмови ОСОБА_4 сказав, що все нормально, ОСОБА_9 все підпишуть, просто треба повідомити ОСОБА_8 пізніше, і вибачитись перед ним.

Одразу після цього, ОСОБА_4 , пересвідчившись, що ОСОБА_9 готовий передати йому грошові кошти, ретельно маскуючи свою протиправну, розуміючи, що він може бути викритий працівниками правоохоронних органів, перебуваючи за вказаною адресою одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у розмірі 2000 доларів США (частина з яких, згідно ст. 273 КПК України, є імітаційними засобами), що згідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 12.08.2025 становить 82 744 грн., які ОСОБА_9 поклав до сумки яка знаходилась на плечі ОСОБА_4 , за безперешкодне переведення до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Цього ж дня, о 13 год. 07 хв. одразу після отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправна діяльність була припинена, а зазначені грошові кошти в сумі 2000 доларів США, вилучено.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про злочин від 21.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.09.2025; протоколом затримання ОСОБА_4 від 02.09.2025; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 02.09.2025; матеріалами проведення інших слідчих дій, які на даний час неможливо надати з огляду на обмеження до них доступу; іншими матеріалами кримінального провадження.

Доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язана з тим, що він підозрюється у вчиненні корупційного кримінального правопорушення, яке є тяжкими у розумінні ст. 12 КК України. У разі доведення вини, підозрюваному загрожує покарання на строк від 3 до 8 років позбавлення волі, що є достатнім стимулюючим фактором переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слід врахувати, що дії фігуранта були вчинені в умовах воєнного стану з корисливих мотивів, що для нашого сьогодення (стану війни) є неприпустимим та аморальним. При цьому прикро, що у час війни, коли майже половина населення України зі зброєю в руках боронять країну і гинуть за неї, серед людей є й ті, хто більше приділяє увагу виключно своєму особистому незаконному збагаченню. Усвідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Військовослужбовець ОСОБА_4 має доступ до зброї, транспорту, знань тактики ухилення, контактів у військових підрозділах. У зв`язку з війною може переміщуватися у зону бойових дій, де його затримання буде ускладнене. За наявності корупційних зв`язків має можливість впливати на осіб, що сприятимуть переховуванню.

З урахуванням того, що підозрюваний є військовослужбовцем, має доступ до інформації з обмеженим доступом, зв`язки у середовищі військовослужбовців, а також можливість переміщення у зону бойових дій, існує обґрунтований ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий в клопотанні вказує, що викладене у своїй сукупності є достатніми мотивуючими факторами вчинення спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду та свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний, користуючись зв`язками, здобутими за час проходження військової служби, в тому числі серед працівників правоохоронних органів, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду, через прохання чи погрози, або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_4 перебуває у службових відносинах з військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також з командуванням вказаного прикордонного загону, що свідчить про те що, підозрюваний, перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої повноваження та зв`язки для:

- знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового розслідування, не вилучено всіх речей і документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У разі, якщо ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування перебуватиме на волі, у випадку звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у володінні якої знаходяться зазначені відомості та документи, існуватиме реальна загроза їхньої заміни та/чи знищення.

Серед іншого, протиправна діяльність підозрюваного була викрита за активного сприяння заявника ОСОБА_9 , який у той же час є основним свідком сторони обвинувачення, і який надав викривальні показання щодо вчиненого ОСОБА_4 злочину та приймав безпосередню участь у проведенні комплексу слідчих (розшукових) дій щодо документування його злочинної діяльності.

Разом з тим, під час досудового розслідування отримано відомості, в тому числі про конкретних військових службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , на яких підозрюваний ОСОБА_4 планував здійснювати вплив. А тому із вказаними особами слід провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій з метою підтвердження чи спростування їх обізнаності та причетності до вчинення злочину.

Враховуючи викладене, перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати на заявника та вказаних осіб шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, а також намагатиметься незаконно знищити документи та інші докази, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду в цілому.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні.

Отримання неправомірної вигоди підриває авторитет Збройних Сил України та інших військових формувань, деморалізує військовослужбовців, дискредитує командування. В умовах війни це може призвести до зриву бойових завдань або послаблення обороноздатності. Якщо особа вже вчинила злочин на фоні воєнного стану, є підстави вважати, що вона може продовжити протиправну поведінку. Збереження доступу до ресурсів, зв`язків із службовими особами військової частини, створює можливості для нових корупційних діянь. Крім цього, усвідомлюючи осуд співслужбовців, наслідки відповідальності у військовій частині, в тому числі дисциплінарної влади командирів, настання можливої кримінальної відповідальності, існують підстави вважати, що останній не повернеться до військової частини для подальшого проходження військової служби, незаконно перебуватиме за її межами, за що може настати кримінальна відповідальність, передбачена ст. 407 КК України.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Із урахуванням ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виникли внаслідок дій підозрюваного, жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, на сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил російської федерації, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, однак дії, які інкримінуються ОСОБА_4 є аморальними та викликають реальний суспільний резонанс.

Таким чином, оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті ст. 178 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що підозрюваний, працездатний, раніше не судимий, характер та обставини вчиненого ним правопорушення характеризують його як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильну до вчинення кримінальних правопорушень.

При визначенні запобіжного заходу підозрюваному слід врахувати, що дії підозрюваного, як працівника правоохоронного органу, в очах громадськості дискредитують діяльність Держприкордонслужби зокрема та правоохоронних органів в цілому, підривають авторитет та довіру до працівників правоохоронних органів, що сприяє формуванню негативної суспільної думки щодо діяльності правоохоронних органів України та усієї гілки виконавчої влади України, що у свою чергу підриває авторитет держави.

За таких обставин, виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належу процесуальну поведінку підозрюваного та унеможливить спроби останнього ухилитись від виконання вимог та рішень сторони обвинувачення.

До того ж, підозрюваний ОСОБА_4 не має постійного місця проживання в Черкаській області, оскільки останній проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

При обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, вважаю за доцільне, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, а також отриманого грошового забезпечення військовослужбовця впродовж поточного року у розмірі понад 200 тисяч гривень, на підставі положень ч. 5 ст. 182 КПК України беручи до уваги аморальність вчинення кримінального правопорушення у період дії правового режиму воєнного стану, визначити підозрюваному заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 грн.

Слідчий в клопотанні защначає, що саме такий розмір застави на думку органу досудового розслідування буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.

У разі внесення застави, вважає за необхідне, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні просив не застосовувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою, а застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя робить наступні висновки.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0002926 від 21.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

02.09.2025 ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

03.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України

Із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження випливає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні крмінального нею злочину підтверджується наданими суду доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий в своєму клопотанні зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 є запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного, вважає, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних засобів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, з`ясовуючи наявність зазначених слідчим ризиків, виходить з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини рішення «Бекчиєв проти Молдови», § 58, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)).

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_4 від слідства та суду з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що підозрюваний являється ійськовослужбовцем. має доступ до зброї, транспорту, знань тактики ухилення, контактів у військових підрозділах. У зв`язку з війною може переміщуватися у зону бойових дій, де його затримання буде ускладнене. а тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу, будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України, належить до тяжких злочинів, та ризик, передбачений статтею 177 цього Кодексу, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до нього розмір застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 грн.

Крім того, вважаю за необхідне покласти на ОСОБА_4 ряд процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 40, 131-132, 176-178, 181, 183-184, 193 194, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002926 від 21.08.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто з 02 вересня 2025 року по 31 жовтня 2025 року включно.

Для утримання підозрюваний підлягає направленню до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), та у разі внесення якої покласти на нього зобов`язання:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту м. Бориспіль Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи або служби;

- заборонити спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) зі свідком ОСОБА_9 , а також з ОСОБА_8 , який являється прямим начальником ОСОБА_9 , в частині, що стосується обставин і подій даного кримінального провадження, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за його участі, а також участі вказаних осіб у присутності слідчого чи прокурора.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_4 , негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваному, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 04.09.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1