Провадження № 1-кс/201/3783/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання слідчого 2 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 05.05.2025, про здійснення спеціального досудового розслідування відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Курячівка Білокуракинського району Луганської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України,

У судовому засіданні брали участь:

слідчий ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування кримінального провадження за № 0000243 від 05.05.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказує, що із 19.02.2014 представниками Російської Федерації (далі РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі ЗС РФ) на територію України. Одночасно з цим, протягом березня початку квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ, представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ, взяли під контроль будівлі, у яких були розташовані органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Луганської області. 27.04.2014 в м. Луганську створено терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які досі функціонують.

Внаслідок військових дій у період із травня по серпень 2014 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Луганської області.

Надалі, 24.02.2022, президент РФ оголосив початок т. зв. спеціальної воєнної операції. Після цього близько четвертої години ранку того ж дня ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань «ЛНР» розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 Наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ) тощо.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права) на території України.

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни від 12.08.1949, ці Конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у т. ч. до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Відповідно до ст. 33 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі Женевська конвенція IV), пограбування забороняються.

Відповідно до ст. 147 Женевської конвенції IV, до серйозних порушень, серед іншого, належить широкомасштабне привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

У частині ІІІ Конвенції IV про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі (далі Гаазька конвенція) передбачено норми, які регулюють військове керівництво на території держави-супротивника.

Відповідно до ст. 46 Гаазької конвенції, приватна власність повинна поважатись Приватна власність не підлягає конфіскації.

Відповідно до ст. 53 Гаазької конвенції, окупаційна армія може заволодіти лише грошима, фондами та цінними паперами, які виключно є власністю держави, складами зброї, транспортними засобами, виробничими запасами та, загалом, всією рухомою власністю держави, що може бути використана для військових дій.

У ст. 8 (2)(а)(iv) Римського статуту Міжнародного кримінального суду (далі РС МКС) зазначено про те, що широкомасштабне привласнення майна, що не викликане військовою необхідністю і вчинене незаконно та безглуздо є воєнним злочином.

Зазначені вище норми міжнародного гуманітарного права встановлюють правила та обмеження для сторони конфлікту на окупованій території.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, окремі території України, що входять до складу Луганської області, є окупованими РФ (зокрема окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 07.04.2014.

При цьому, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 вказаного Закону України, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Внаслідок міжнародного збройного конфлікту з 05.03.2022 і по теперішній час територія Білокуракинської селищної територіальної громади Луганської області опинилась і залишається тимчасово окупованою РФ.

Починаючи з 05.03.2022, невстановлені представники окупаційної адміністрації РФ спрямували свою діяльність на створення незаконних органів влади, у т. ч. на тимчасово окупованій території Білокуракинської селищної територіальної громади Луганської області на порушення вказаного Закону України, з метою закріплення окупаційної влади, яка сприятиме у веденні подальших бойових дій проти Сил оборони України.

30.12.2022, з метою посилення реалізації політики окупації та остаточної «інтеграції» окупованих ЗС РФ територій Луганської області до складу «ЛНР», легітимації діяльності незаконних органів влади, правового закріплення режиму окупації, створення видимості державності на тимчасово окупованій території Луганської області та придушення спротиву проукраїнського населення, керівництвом окупаційної адміністрації РФ в Луганській області прийнято низку юридично нікчемних документів, які не мають юридичної сили відповідно до законодавства України законів та підзаконних нормативних актів «ЛНР». У т. ч., ухвалена т. зв. «Конституція Луганської Народної Республіки» (мовою оригіналу «Конституция Луганской Народной Республики).

Також підконтрольними державі-агресору представниками т. зв. «ЛНР» на окупованій території Луганської області організовано та розпочато діяльність незаконних органів влади, зокрема 14.03.2023 прийнято т. зв. «закон про утворення на території ЛНР міських округів та муніципальних округів, встановлення їх кордонів № 428-ІІІ», мовою оригіналу «закон об образовании на территории ЛНР городских округов и муниципальных округов, установлении их границ № 428-ІІІ», відповідно до якого утворене т. зв. «муніципальне утворення Білокуракинський муніципальний округ ЛНР», мовою оригіналу «муниципальное образование Белокуракинский муниципальный округ ЛНР».

У період з 01.09.2023 по 10.09.2023, у відповідності до законодавства РФ та т. зв. «ЛНР», на тимчасово окупованій території Луганської області проведено т. зв. «вибори депутатів Народної Ради та депутатів представницьких органів муніципальних утворень», мовою оригіналу «выборы депутатов Народного Совета и депутатов представительных органов муниципальных образований», за результатами проведення яких, представниками т. зв. «виборчої комісії ЛНР», мовою оригіналу «избирательной комиссии ЛНР» вибори депутатів до т. зв. «ради муніципального округу Білокуракинського муніципального округу ЛНР І скликання», мовою оригіналу «совета муниципального округа Белокуракинского муниципального округа ЛНР І созыва», визнані такими, що відбулись, та за їх підсумками до вказаної т. зв. «ради» обрані 15 депутатів.

19.09.2023 відбулося перше пленарне засідання т. зв. «ради муніципального округу Білокуракинського муніципального округу ЛНР І скликання», мовою оригіналу «совета муниципального округа муниципального образования Белокуракинский муниципальный округ ЛНР І созыва» (мовою оригіналу), на якому прийнято т. зв. «рішення № 1», мовою оригіналу «решение № 1», на підставі якого розпочав свою діяльність створений на тимчасово окупованій території, вказаний вище незаконний орган влади, який є окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Разом з цим, не пізніше ніж 27.03.2024 у невстановлених представників керівництва окупаційної адміністрації «ЛНР» за змовою з невстановленими представниками політичного керівництва РФ виник умисел на привласнення приватної власності, невиправданого військовою необхідністю, що знаходиться та підконтрольній ним території, у порушення ст. ст. 33, 147 Женевської Конвенції IV, та ст. 46 Гаазької конвенції.

Привласнення майна мало здійснюватися шляхом імітування легітимної мети, тобто у спосіб прийняття т. зв. «закону», спрямованого на упорядкування майнових відносин на тимчасово окупованих територіях.

Положення вказаного закону передбачали б порядок визнання майна безхазяйним та наділяли відповідною компетенцією підконтрольних керівництву окупаційної адміністрації «ЛНР» та представникам політичного керівництва РФ осіб з незаконно створених «органів місцевого самоврядування».

Такі підконтрольні особи, діючи в межах повноважень, наданих ним окупаційною владою, мали складати на затверджувати переліки майна, яке визнавалось безхазяйним.

Внаслідок ухвалення такого рішення законні власники приватного майна, яке перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, передусім громадяни України, усупереч своїй волі втрачали право на це майно.

У подальшому таке майно мало використовуватись для сприяння заселенню тимчасово окупованих територій України лояльним населенням та зміцненню влади держави-агресора на вказаній території.

На виконання зазначених намірів, 27.03.2024 т. зв. «народною Радою ЛНР», мовою оригіналу «народным Советом ЛНР» прийнято т. зв. «Закон № 52-І про особливості виявлення, використання та визнання права муніципальної власності муніципальних утворень ЛНР на житлові приміщення, маючи ознаки безхазяйної власності, розташованої на території ЛНР», мовою оригіналу «Закон № 52-І об особенностях выявления, использования и признания права муниципальной собственности муниципальных образований ЛНР на жилые помещения, имеющие признаки бесхозяйного имущества, расположенные на территории ЛНР» (далі «Закон № 52-І від 27.03.2024»), який того ж дня був підписаний т. зв. «головою ЛНР», мовою оригіналу «главой ЛНР» ОСОБА_7 , завдяки чому його було введено в дію.

На виконання вказаного т. зв. «Закону № 52-І від 27.03.2024», відповідні органи окупаційної влади «ЛНР», у т. ч. і т. зв. «муніципальне утворення Білокуракинського муніципального округу ЛНР», мовою оригіналу «муниципальное образование Белокуракинского муниципального округа ЛНР» розпочали його реалізацію.

30.10.2023 громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території селища Білокуракине Луганської області, усвідомлюючи що з 05.03.2022 і по теперішній час територія Білокуракинської селищної територіальної громади Луганської області залишається тимчасово окупованою військовослужбовцями ЗС РФ, а також будучи обізнаною про незаконність створених, обраних чи призначених представниками окупаційних військ держави-агресора та підконтрольних їй збройних формувань т. зв. «ЛНР» на тимчасово окупованій території України органів влади, т. зв. «рішенням № 4», мовою оригіналу «решением № 4», т. зв. «ради муніципального округу Білокуракинського муніципального округу ЛНР III засідання І скликання», мовою оригіналу «совета муниципального округа муниципального образования Белокуракинского муниципального округа ЛНР III заседания І созыва», була обрана т. зв. «главой» незаконно створеного, відповідно до т. зв. «закону ЛНР № 428-ІІІ» від 14.03.2023, органу т. зв. «муніципального утворення Білокуракинського муніципального округу ЛНР», мовою оригіналу «муниципального образования Белокуракинского муниципального округа ЛНР».

Так, т. зв. «головою муніципального утворення Білокуракинського муніципального округу ЛНР», мовою оригіналу «главой муниципального образования Белокуракинского муниципального округа ЛНР» ОСОБА_5 з метою практичного впровадження та подальшого забезпечення виконання на території т. зв. «Білокуракинського муніципального округу ЛНР», мовою оригіналу «Белокуракинского муниципального округа ЛНР», тобто Білокуракинської селищної територіальної громади Луганської області, в порушення ст. ст. 33, 147 Женевської Конвенції IV, ст. 46 Гаазької конвенції, були прийняті, підписані та введені в дію такі рішення:

08.04.2024 т. зв. «Постанову № 50-п «Про створення комісії з обстеження виявлених об`єктів житлової нерухомості з ознаками безхазяйної на території муніципального утворення Білокуракинський муніципальний округ ЛНР», мовою оригіналу «Постановление № 50-п «О создании комиссии по обследованию выявленных объектов жилой недвижимости с признаками бесхозяйной на территории муниципального образования Белокуракинский муниципальный округ ЛНР», далі «Постанова № 50-п» (передбачає створення комісії для виявлення, обстеження, обліку та передачі у муніципальну власність житлових приміщень, які класифікуються як безхазяйне майно, а також її склад);

06.06.2024 т. зв. «Постанова № 92-п «Про затвердження реєстру безхазяйних об`єктів нерухомого майна на території муніципального утворення Білокуракинський муніципальний округ ЛНР», мовою оригіналу «Постановление № 92-п «Об утверждении реестра бесхозяйных объектов недвижимого имущества на территории муниципального образования Белокуракинский муниципальный округ ЛНР», далі «Постанова № 92-п» (передбачає створення реєстру безхазяйних об`єктів нерухомості, затверджує форму реєстру, визначає порядок його складання та зміст);

13.08.2024 т. зв. «Постанова № 148-п «Про визнання об`єкта безхазяйним та внесення до Реєстру виявленого майна Білокуракинського муніципального округу ЛНР», мовою оригіналу «Постановление № 148-п «О признании объекта бесхозяйным и внесении в Реестр выявленного имущества Белокуракинского муниципального округа ЛНР», далі «Постанова № 148-п» (визнано безхазяйним об`єкти (житлові приміщення та будівлі) розташовані за адресою: 1. Луганська область, с-ще Білокуракине, вул. Паркова (Кірова), будинок 10 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, улица Кирова, дом 10»); 2. Луганська область, с-ще Білокуракине, вул. Історична (Леніна), будинок 62, квартира 22 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, улица Ленина, дом 62, квартира 22»); 3. Луганська область, с-ще Білокуракине, квартал Перемоги, будинок 16 квартира 7 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, квартал Победы, дом 16, квартира 7»); 4. Луганська область, с-ще Білокуракине, квартал Перемоги, будинок 16, квартира 2 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, квартал Победы, дом 16, квартира 2»); 5. Луганська область, с-ще Білокуракине, квартал Миру, будинок 4, квартира 10 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, квартал Мира, дом 4, квартира 10»); 6. Луганська область, с-ще Білокуракине, вулиця Набережна, будинок 9 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, улица Набережная, дом 9»); 7. Луганська область, с-ще Білокуракине, провулок Робочий, будинок 13 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, проулок Рабочий, дом 13»); 8. Луганська область, с-ще Білокуракине, квартал Миру, будинок 1, квартира 19 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, квартал Мира, дом 1, квартира 19»); 9. Луганська область, с-ще Білокуракине, квартал Перемоги, будинок 16 квартира 15 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, квартал Победы, дом 16, квартира 15»); 10. Луганська область, Сватівський район, Білокуракинська селищна громада, с. Олексіївка, вулиця Центральна, будинок 3 (мовою оригіналу «ЛНР, Белокуракинский МО, с. Алексеевка, улица Центральная, дом 3»);

15.08.2024 т. зв. «Постанова № 154-п «Про затвердження особового складу комісії та Положення про комісію з виявлення, обстеження, обліку та прийняття житлових приміщень, які мають ознаки безхазяйного майна в муніципальну власність муніципального округу муніципальне утворення Білокуракинський муніципальний округ ЛНР», мовою оригіналу «Постановление № 154-п «Об утверждении личностного состава комиссии и Положения о комиссии по выявлению, обследованию, учёту и принятию жилых помещений, имеющих признаки бесхозяйного имущества в муниципальную собственность муниципального округа муниципальное образование Белокуракинский муниципальный округ ЛНР», далі «Постанова № 154-п» (скасовує зазначену вище «Постанову № 50-п» та затверджує новий регламент відповідно до т. зв. «Закону від 27 червня 2024 року № 77-I «Про внесення змін до статей 7 і 8 Закону ЛНР «Про особливості виявлення, використання та визнання права муніципальної власності муніципальних утворень ЛНР на житлові приміщення, що мають ознаки безхазяйного майна, розташовані на території ЛНР», мовою оригіналу «Закона от 27 июня 2024 года № 77-I «О внесении изменений в статьи 7 и 8 Закона ЛНР «Об особенностях выявления, использования и признания права муниципальной собственности муниципальных образований ЛНР на жилые помещения, имеющие признаки бесхозяйного имущества, расположенные на территории ЛНР», а також містить зразки документів для прийняття рішень про подальшу передачу об`єктів у т. зв. «муніципальну власність»);

- 28.08.2024 т. зв. «Постанову № 166-п «Про затвердження порядку розгляду заяв про надання у тимчасове користування безхазяйного житлового приміщення, що перебуває на обліку безхазяйних житлових приміщень у реєстрі виявленого безхазяйного нерухомого майна (житлових приміщень) на території муніципального утворення Білокуракинський муніципальний округ ЛНР», мовою оригіналу «Постановление № 166-п «Об утверждении порядка рассмотрения заявлений о предоставлении во временное пользование бесхозяйного жилого помещения, находящегося на учете бесхозяйных жилых помещений в реестре выявленного бесхозяйного недвижимого имущества (жилых помещений) на территории муниципального образования Белокуракинский муниципальный округ ЛНР», далі «Постанова № 166-п» (встановлює порядок розгляду заяв про надання безхазяйного житлового приміщення у тимчасове користування. Також, містить додатки, зокрема, форму заяви для пріоритетного отримання приміщення та список документів, які обов`язково повинні включати копію паспорта громадянина РФ та довідку про потребу в житлі).

Прийняті, підписані та введені в дію т. зв. «головою Муніципального округу Білокуракинського муніципального округу ЛНР», мовою оригіналу «главой Муниципального образования Белокуракинского муниципального округа ЛНР» ОСОБА_5 рішення («Постанови № 50-п, № 92-п, № 154-п та № 166-п») на виконання т. зв. «Закону № 52-І від 27.03.2024» створили видимість правомірності дій представників окупаційної влади т. зв. «Білокуракинського муніципального округу ЛНР», мовою оригіналу «Белокуракинского муниципального округа ЛНР», зокрема т. зв. «комісії при Адміністрації муніципального округу муніципального утворення Білокуракинський муніципальний округ ЛНР з інвентаризації, обліку та прийняття житлових приміщень, які мають ознаки безхазяйного майна у муніципальну власність муніципального округу муніципального утворення Білокуракинського муніципального округу ЛНР», мовою оригіналу «комиссии при Администрации муниципального округа муниципального образования Белокуракинский муниципальный округ ЛНР по инвентаризации, учету и принятию жилых помещений, имеющих признаки бесхозяйного имущества в муниципальную собственность муниципального округа муниципального образования Белокуракинского муниципального округа ЛНР», що дозволило вилучення приватної власності у громадян України законних власників без їх згоди, надання компенсації та за відсутності воєнної необхідності, а також подальшу передачу таких об`єктів у т. зв. «муніципальну власність», а прийнята, підписана та введена в дію ОСОБА_5 т. зв. «Постанова № 148-п» визнала безхазяйним об`єкти (житлові приміщення та будівлі) розташовані за адресою: 1. Луганська область, с-ще Білокуракине, вул. Паркова (Кірова), будинок 10 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, улица Кирова, дом 10»); 2. Луганська область, с-ще Білокуракине, вул. Історична (Леніна), будинок 62, квартира 22 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, улица Ленина, дом 62, квартира 22»); 3. Луганська область, с-ще Білокуракине, квартал Перемоги, будинок 16 квартира 7 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, квартал Победы, дом 16, квартира 7»); 4. Луганська область, с-ще Білокуракине, квартал Перемоги, будинок 16, квартира 2 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, квартал Победы, дом 16, квартира 2»); 5. Луганська область, с-ще Білокуракине, квартал Миру, будинок 4, квартира 10 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, квартал Мира, дом 4, квартира 10»); 6. Луганська область, с-ще Білокуракине, вулиця Набережна, будинок 9 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, улица Набережная, дом 9»); 7. Луганська область, с-ще Білокуракине, провулок Робочий, будинок 13 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, проулок Рабочий, дом 13»); 8. Луганська область, с-ще Білокуракине, квартал Миру, будинок 1, квартира 19 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, квартал Мира, дом 1, квартира 19»); 9. Луганська область, с-ще Білокуракине, квартал Перемоги, будинок 16 квартира 15 (мовою оригіналу «ЛНР, пгт. Белокуракино, квартал Победы, дом 16, квартира 15»); 10. АДРЕСА_3 (мовою оригіналу «ЛНР, Белокуракинский МО, с. Алексеевка, улица Центральная, дом 3»), з яких, зокрема, нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_5 належать на праві спільної власності потерпілим громадянину України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_6 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_7 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим створила умови для його вилучення з-під контролю зазначених власників та забезпечення реалізації процедури його подальшого привласнення на користь т. зв. «муніципального утворення Білокуракинського муніципального округу ЛНР», мовою оригіналу «муниципального образования Белокуракинского муниципального округа ЛНР».

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду т. зв. «голови муніципального утворення Білокуракинського муніципального округу ЛНР», мовою оригіналу «главы муниципального образования Белокуракинского муниципального округа ЛНР», усвідомлюючи обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України, діючи в умовах та у зв`язку з ним, умисно вчинила дії, спрямовані на реалізацію на території тимчасово окупованої Білокуракинської селищної територіальної громади Луганської області (мовою оригіналу «Белокуракинского муниципального округа ЛНР») положень т. зв. «Закону № 52-І від 27.03.2024», а саме: шляхом прийняття, підписання та введення в дію рішень, реалізувала механізм незаконного (без згоди власників, надання їм компенсації та воєнної необхідності) вилучення приватного майна громадян України, тобто майна, що перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, обставини про що вона усвідомлювала, на території зазначеної селищної територіальної громади, а також визнала нерухоме майно, яке знаходиться на території зазначеної селищної територіальної громади та належить громадянам України, безхазяйним, чим вилучила його з-під контролю власників та забезпечила реалізацію процедури його подальшого обернення на користь т. зв. «муніципального утворення Білокуракинського муніципального округу ЛНР», мовою оригіналу «муниципального образования Белокуракинского муниципального округа ЛНР», тобто вчинила широкомасштабне привласнення майна, що не викликане військовою необхідністю і вчинене незаконне та безглуздо, чим порушила вимоги ст. ст. 33, 147 Женевської Конвенції IV та ст. 46 Гаазької конвенції.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, проведенням бойових дій, захопленням та окупацією смт. Білокуракине Луганської області, фактичне місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_5 на цей час не відомо, проте зібрані докази дають достатні підстави вважати, що остання перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, де переховується від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене 07.05.2025 до Соборного районного суду міста Дніпра подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5

08.05.2025 ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра задоволено клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 09.09.2024, який розповів, що квартиру котра належить йому на праві спільної власності, визнано окупаційною владою безхазяйною;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 09.09.2024, яка повідомила, що квартиру котра належить їй на праві спільної власності, визнано окупаційною владою безхазяйною;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 06.03.2025, яка повідомила, що будинок котрий належить їй на праві власності, визнано окупаційною владою безхазяйним;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 07.04.2025, яка повідомила, що квартиру котра належить їй на праві власності, визнано окупаційною владою безхазяйною;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 07.04.2025, яка повідомила, що будинок котрий належить їй на праві власності, визнано окупаційною владою безхазяйним;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 28.11.2024, яка повідомила, що ОСОБА_5 причетна до визнання безхазяйним нерухомого майна громадян розташованого на території Білокуракинської селищної територіальної громади Луганської області з подальшим оберненням на користь т. зв. «муніципального утворення Білокуракинського муніципального округу ЛНР»;

-протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 ;

-протоколом огляду інтернет-ресурсу від 27.11.2024, а саме сайту «Народный совет Луганской Народной Республики», на якому розміщено закон «Об образовании на территории луганской народной республики городских округов и муниципальных округов, установлении их границ» (мовою оригіналу). Оглядом закону встановлено, що утворено «муниципальный округ муниципальное образование Белокуракинский муниципальный округ лнр»;

-протоколом огляду інтернет-ресурсу від 10.09.2024, а саме публікації на сайті (мовою оригіналу) «Официальный сайт администрации Белокуракинского муниципального округа лнр» рішення т.зв. (мовою оригіналу) «совета муниципального образования», яким ОСОБА_5 обрано т.зв. (мовою оригіналу) «главой Белокуракиноского муниципального округа лнр»;

-протоколом огляду інтернет-ресурсу від 03.03.2025, а саме публікації відеозапису інтерв`ю, на сайті «rutube.ru», веб-сайті rutube канал, що має назву мовою оригіналу «Вести Луганск» розміщений відеозапис «Интервью с главой Белокуракинского муниципального округа», під час огляду відеозапису ОСОБА_5 повідомила про впровадження на території Білокуракинського муніципального округу привласнення приватної власності громадян;

-протоколом огляду інтернет-ресурсу від 07.01.2025, а саме публікації на сайті (мовою оригіналу) «Официальный сайт администрации Белокуракиноского муниципального округа лнр» постанови (мовою оригіналу) «О признании обьекта бесхозяйным и внесении в Реестр выявленного бесхозяйного недвижимого имущества Белокуракинского муниципального округа лнр №148-п от 13 августа 2024 г. пгт. Белокуракино, згідно якої 10 об`єктів нерухомості, передаються в т.зв. «муніципальну власність», що підписана ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду інтернет-ресурсу від 27.11.2024, а саме публікації на сайті (мовою оригіналу) «народного совета лнр» т.зв. «закону» «Закон № 52-І про особливості виявлення, використання та визнання права муніципальної власності муніципальних утворень ЛНР на житлові приміщення, маючи ознаки безхазяйної власності, розташованої на території ЛНР», мовою оригіналу «Закон № 52-І об особенностях выявления, использования и признания права муниципальной собственности муниципальных образований ЛНР на жилые помещения, имеющие признаки бесхозяйного имущества, расположенные на территории ЛНР», який того ж дня був підписаний т. зв. «головою ЛНР;

-висновком експерта № 204 від 10.04.2025, згідно з яким на наданих на дослідженнях у якості порівняльного матеріалу файлах, зображена одна й та сама особа;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Про факт переховування підозрюваної ОСОБА_5 від слідства та суду свідчить те, що вона на виклик до слідчого та прокурора для проведення слідчих дій, вручення письмового повідомлення про підозру не з`явилась, а тому в повній мірі можна стверджувати про переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відомості про переховування підозрюваної ОСОБА_5 підтверджуються опублікованими повістками про виклик, наведеними у цьому клопотанні, відповіддю оперативного підрозділу, оглядами ресурсів мережі Інтернет.

Враховуючи те, що підозрювана належним чином викликалася для вручення повідомлення про підозру, а також з метою проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, беручи до уваги той факт, що відповідно до проколів огляду інтернет-ресурсів остання перебуває в смт. Білокуракине Луганської області, тобто на території України, яка на цей час тимчасово окупована рф та незаконними збройними формуваннями, з урахуванням наведеного необхідно вважати, що підозрювана ОСОБА_5 переховується від органів досудового слідства на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон) тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Статтею 3 Закону встановлено перелік територій, які вважаються «тимчасово окупованою територією». Такою територією визначається:

1) сухопутна територія тимчасово окупованих російською федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки й оборони України, введеним у дію наказом Президента України.

Аналіз вказаних положень Закону свідчить, що існує декілька підстав та способів віднесення певних територій держави до категорії тимчасово окупованих.

Так, виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 3 та п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону, будь-яка частина території України набуває статусу тимчасово окупованої території за наявності у неї певних ознак, визначених Законом й при цьому в даному випадку Закон не вимагає проходження будь-яких додаткових процедур або прийняття додаткових нормативно-правових актів для встановлення факту окупації.

У цьому випадку, достатньо довести, що окремо визначена території відповідає одному з критеріїв встановлених п. 1 ч. 1 ст. 3 та п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону, а саме:

1)частина території України, в межах якої збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль;

2)частина території України в межах якої збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад на території України 28.02.2025 року № 376 територія Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області є тимчасово окупованою Російською Федерацією з 05.03.2022.

Таким чином, факт тимчасової окупації Білокуракинської селищної територіальної громади є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене, достовірно встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 :

- обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України;

- переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності (ухиляється від явки на виклик слідчого, зокрема, не прибула на виклик без поважної причини 3 рази);

- перебуває на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, слідчий вказує, що наявні достатні підстави для проведення у кримінальному провадженні №0000243 від 05.05.2025 стосовно підозрюваної ОСОБА_5 спеціального досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 297-2 КПК України, слідчим зазначено, що наразі у кримінальному провадженні відсутня необхідність проведення допиту свідків під час розгляду клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчим суддею.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання.

Заслухавши доводи слідчого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Так, в судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000243 від 05.05.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

24.04.2025 слідчим за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні № 0000170 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

З дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 87 (8009) від 24.04.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 24.04.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик підозрюваного ОСОБА_5 , на 10 годину 00 хвилин 01.05.2025, 02.05.2025, 03.05.2025 за зазначеній в повістках адресі для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час підозрювана ОСОБА_5 у визначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Таким чином, 24.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000170 від 06.03.2024 ОСОБА_5 набула статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

05.05.2025, з матеріалів кримінального провадження № 0000170 від 06.03.2024 виділено в окреме провадження матеріали за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, та присвоєно номер 0000243.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Відповідно до матеріалів клопотання, з дотриманням вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

При цьому, відповідно матеріалів клопотання підозрюваний постійно перебуває на тимчасово окупованій території України і встановити його точне місце перебування не видається за можливе. Доказами перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України підтверджено зібраними матеріалами досудового розслідування.

Постановою слідчого від 05.05.2025 підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в розшук.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваного в розшуки.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2. ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні зокрема щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування повинно містити, зокрема, відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (стаття 2 цього Закону).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрювана ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибула на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошена у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України.

Згідно із до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Матеріали клопотання свідчать, що підозрювана належним чином викликалася для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явилася у призначений час та не повідомила про причини неприбуття, та згідно показань свідків перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак слід вважати, що підозрювана переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Отже, матеріалами клопотання також підтверджено, що підозрювана переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчому судді матеріали кримінального провадження, що можуть свідчити про причетність підозрюваної до вищевказаного кримінального правопорушення, а також, враховуючи той факт, що остання переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошена у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.135,139,297-1 - 297-5 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого 2 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 05.05.2025, про здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, - задовольнити

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування кримінального провадження за № 0000243 від 05.05.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 12-30 годині 02.09.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1