Справа № 273/786/24
Провадження № 1-кп/273/22/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі : головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Баранівка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Глибочок, Баранівського (Звягельського) району, Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянинаУкраїни, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого:

- вироком Баранівського районного суду від 09.01.2020 за ч. 1 ст. 164 КК України до 100 год. громадських робіт;

-вироком Баранівського районного суду від 15.04.2021 за ч. 2 ст. 164 КК України до 2 років обмеження волі. Звільнений 20.04.2022 на підставі постанови Бердичівського міського суду від 12.04.2022 про заміну невідбутої частини покарання на 240 год. громадських робіт; 31.08.2022 відбув громадські роботи,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2015 ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати грошові кошти (аліменти) на користь ОСОБА_5 , на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень починаючи з 08.06.2015 року до досягнення донькою повноліття.

Однак, всупереч рішенню Святошинського районного суду м. Києва, ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України, в період з 01.07.2022 по 01.03.2024 злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання доньки.

ОСОБА_4 , будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, не сплачував кошти на утримання доньки, добровільно матеріальну допомогу не надавав, на попередження державних виконавців про кримінальну відповідальність за несплату аліментів не реагував, з метою сприяння у працевлаштуванні до центру зайнятості не звертався, у зв`язку з чим в період з 01.07.2022 по 01.03.2024 виникла заборгованість у сумі 30 000 грн., що перевищує суму сукупну нарахованих платежів за 3 місяці, а в цілому заборгованість станом на 01.03.2024 становить 140 368 грн 90 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, вказав про вчинення кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що згідно рішення суду повинен був платити аліменти по 1500 грн. щомісячно, заплатив декілька платежів, потім не сплачував аліменти, оскільки не було змоги платити. Заробляє кошти тимчасовими заробітками, до центру зайнятості за працевлаштуванням не звертався. Щиро розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів, які підлягають дослідженню, обмежено судом допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують обвинуваченого.

Суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.164 КК України, а саме як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчиненому особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею .

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, не встановлено.

При обранні виду покарання суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, його вік, задовільний стан здоров`я, той факт, що він офіційно не працевлаштований, і не вжив заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у центр зайнятості з приводу постановлення на облік як безробітного, не надавав будь - якої матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча мав таку змогу, на обліку в наркологічному кабінеті та психіатричному кабінеті не перебуває, не перебуває на військовому обліку, відношення до вчиненого.

Отже, враховуючи вищевикладене, особу обвинуваченого, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд призначає ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.164 КК України у виді громадських робіт.

На думку суду саме таке покарання сприятиме досягненню мети покарання, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлений. Арешт на майно не накладався.

Судові витрати та речові докази відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 302, 368, 370, 374, 376, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1