провадження № 1-кс/208/1519/25
УХВАЛА

11 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000554 від 05.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковник поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучене майно, вилучене 07.04.2025 під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав заявлене клопотання, просив суд задовольнити клопотання про арешт майна, оскільки існує ризик знищення вказаних доказів.

Власник майна ОСОБА_6 до суду не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території м. Краматорська Донецької області, займається незаконним зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів.

07.04.2025 під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено наступне:

- електронні ваги у корпусі сірого кольору;

- банківська картка «Monobank» на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , дійсна до 07/29;

- мобільний телефон «iPhone 8+», IME1: НОМЕР_2 з сім-карткою «Водафон» НОМЕР_3 ;

- грошові кошти у сумі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн., а саме: 3 (три) купюри номіналом 500 (п`ятсот) грн., з наступними серіями та номерами: «ГМ» 1734981, «ЄП» 2533141, «ЦА» 1616096, 1 (одна) купюра номіналом 200 (двісті) грн., з серією та номером: «ЄА» 9918583, 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) грн., з серією та номером: «ЗБ» 4855010;

- банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , дійсна до 10/24;

- грошові кошти в сумі 4900 (чотири тисячі дев`ятсот) грн.;

- пристрій для подрібнювання спецій;

- зіп-пакети з залишками речовини рослинного походження зі специфічним запахом;

- флеш-носій з надписом «Transcend», ємністю 4 Гб.;

- порожні зіп-пакети;

- системний блок «Aero Cool», s/n. SX;

- модем «TP-Link», s/n. 216A102014988.

07.04.2025 ОСОБА_6 на підставі ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

08.04.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.307 КК України.

08.04.2025 постановою слідчого вищевказані предмети та речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони як у сукупності, так і окремо кожний з них, можуть мати значення речових доказів та використані як речові докази, вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 167-168 К1ІК України предмети та речі, вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 , мають статус тимчасово вилученого майна.

З метою збереження речових докали, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_9 , виникла необхідність у накладені арешту на вище перелічені грошові кошти, предмети та речі.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України за якою обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Отримання права власності на категорію майна, що вилучено при обшуку, не вимагає оформлення персоніфікованих документів, що підтверджують набуття такого права. Однак, сам по собі той факт, що ОСОБА_6 мешкає в житлі, де проведено обшук, під час якого вилучено майно та про накладення арешт на яке слідчим подано клопотання, є тим фактом і доказом в розумінні п.3 ч.2 ст.171 КПК України, що свідчить про користування та належність саме ОСОБА_6 , вказаного майна.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, просить накласти арешт на вилучене в ході обшуку майно.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст.170 КПК України).

При цьому, ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п.7 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи те, що підставою клопотання є те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є речовим доказом, та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст.36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковник поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні за № 0000554 від 05.09.2024, вилучене 07.04.2025 під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме; - електронні ваги у корпусі сірого кольору; банківську картку «Monobank» па ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , дійсну до 07/29; - мобільний телефон «iPhone 8+», ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім-карткою «Водафон» НОМЕР_3 ; - грошові кошти у сумі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн., а саме; 3 (три) купюри номіналом 500 (п`ятсот) гри., з наступними серіями та номерами: «ГМ» 1734981, «ЄП» 2533141, «ЦА» 1616096, 1 (одна) купюра номіналом 200 (двісті) грн., з серіє та номером; «ЄА» 9918583, 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) грн., з серіє та номером: «ЗБ» 4855010; - банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , дійсну до 10/24; - грошові кошти в сумі 4900 (чотири тисячі дев`ятсот) грн.; - пристрій для подрібнювання спецій; - зіп-пакети з залишками речовини рослинного походження зі специфічним запахом; - флеш-носій з надписом «Transcend», ємністю 4 Гб.; - порожні зіп-пакети; - системний блок «Aero Cool», s/n. SX; - модем «TР-Link», s/n. 216A102014988.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_4 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено о 09:10 год. 21.04.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1