ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000703 від 13.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин Вінницької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.01.2017 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підстав ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 22.01.2021 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, 71, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. Звільнений 10.05.2024 року по відбуттю покарання;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст.186 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 будучи неодноразово засудженим за скоєння умисних, тяжких корисливих злочинів, судимість за які у встановленому порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та діючи в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_5 від 24.02.2022 року №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №4356-ІХ від 16.04.2025 року продовжено із 09.05.2025 року строком на 60 діб, вчинив кримінальне правопорушення з наступних обставин.

ОСОБА_4 13.05.2025 року о 13:09 год. знаходячись в магазині «Єва», що за адресою: м. Одеса, вул. Привозна, 3, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пересвідчившись, що його дії непомітні для оточуючих, із полиці магазину таємно викрав жіночу туалетні воду «Versace», ємністю 50 мл. вартістю 3519, 20 грн., яку сховавши до внутрішнього карману верхнього одягу та розрахувавшись на касі лише за придбані шкарпетки, намагався залишити місце скоєння кримінального правопорушення.

Разом із тим, при виході із магазину ОСОБА_4 , будучи зупиненим його співробітником, який поцікавився чи за весь товар ним сплачено та чи не викрадено ним майно магазину, а також повідомив, що після перегляду відеокамер, він зможе покинути магазин, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що викритий у таємному викраденні чужого майна, відштовхнувши співробітника магазину, намагався його покинути, однак виконавши всі дії, які вважав за необхідне для відкритого викрадення чужого майна, довести злочинний умисел до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками охорони магазину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставин злочину, які викладені в обвинувальному акті.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , доказів, що стосуються особи обвинуваченого та документів, а також доказів і документів, що підтверджують заходи забезпечення кримінального провадження, а також речових доказів. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 дав суду показання, що він будучи обізнаним про оголошення в Україні воєнного стану, 13.05.2025 року пішов до магазину «Єва», що знаходиться у м. Одеса, вул. Привозна, 3. Так, він вирішив вкрасти жіночі духи «Versace», вартістю приблизно 3500 гривень, щоб подарувати, при цьому взяв ще шкарпетки, за які він розрахувався на касі. При виході з магазину його зупинила співробітниця та повідомила, що є підозра про вчинення ним крадіжки і, сказала, що перевірять по камерам чи нічого він не вкрав та після відпустять. Тоді він, розуміючи, що його дії можуть бути викритими, а став намагатись втекти, проте його затримали.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений і діє до наявного часу, вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Висновку, що обвинувачений вчинив саме закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) суд дійшов виходячи з того, що як встановлено судовим розглядом, після того, як обвинувачений викрав жіночу туалетні воду «Versace» з полиці магазину, його помітили і зупинили співробітники та стали питати про вчинення ним крадіжки, тоді він, розуміючи, що може бути викритим, став намагатись покинути місце злочину, однак не зміг цього зробити, оскільки був затриманий співробітниками магазину. Отже дії обвинуваченого, розпочаті як крадіжка, але виявлені співробітниками магазину і, незважаючи на це, продовжені ним з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж. А з урахуванням, що обвинувачений виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але грабіж не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, дії обвинуваченого у цій справі кваліфікуються саме закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний корисливий злочин проти власності, який у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 громадянин України, не працюючий, не одружений, має зареєстроване місце проживання, відомості щодо його перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, направлених проти власності.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним злочину, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання пов`язане з позбавленням волі, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, згідно якої за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

До такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_4 будучи неодноразово засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів, в останній раз до реального відбуття покарання у виді позбавлення волі, звільнившись по відбуттю покарання через невеликий проміжок часу, знов вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення, відчуття безкарності за вчинене та схильність до вчинення злочинів. Тому, з урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно для його виправлення і припинення нових злочинів призначити покарання пов`язане з позбавленням волі.

При цьому суд не вбачає підстав для застосовування положень як ст. 69, так і ст. 75 КК України.

Визначаючи строк такого виду покарання, суд враховує відсутність претензій будь-якого характеру з боку потерпілої юридичної особи до обвинуваченого, його достатньо молодий вік та стан здоров`я, тому призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в мінімальних межах такого строку визначеного санкцією часини статті, за якою він визнається винуватим, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України.

На переконання суду таке порання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України і не становитиме «особистого надмірного тягаря для винного».

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні був затриманий 13.05.2025 року та перебуває під вартою у зв`язку із застосуванням до нього ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2025 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі в період з 13.05.2025 року до дня набрання вироком законної сили.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховуючи ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що були підставою для застосування відносно ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, не вбачає підстав для зміни або скасування обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів, визнаних такими постановами слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 13.05.2025 року, суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази, а саме: оптичний диск із відеозаписом, слід зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений; жіночу туалетну воду «Versace», ємністю 50 мл., слід залишити у його законного володільця.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

В силу ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання, строк його попереднього ув`язнення в період часу з 13 травня 2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Речові докази по справі:

- оптичний диск із відеозаписом, - зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений;

- жіночу туалетну воду «Versace», ємністю 50 мл., - залишити у законного володільця.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/11606/25

Номер провадження № 1-кп/ 522/2690/25

Головуючий суддя ОСОБА_1