Провадження № 1-кп/389/146/23
У Х В А Л А

19 серпня 2025 року Колегія суддів Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6

представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439 від 08.05.2023 стосовно

ОСОБА_8 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.6 ст.153 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

22.09.2023 до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439 від 08.05.2023 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.6 ст.153 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023, справу передано колегії суддів: головуючий суддя - ОСОБА_1 , судді - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 26.06.2025 ОСОБА_8 продовжена дія запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24.08.2025.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, обґрунтовавши наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також тяжкістю покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 , в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується. Прокурор вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 та представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора, просили задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора через необґрунтованість та недоведенність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, подав письмове клопотання, в якому просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашнього арешту у нічний час.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 підтримав подане обвинуваченим клопотання, зокрема зазначив, що через незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 , що потребує оперативного втручання, що унеможливлює перебування обвинуваченого в умовах СІЗО, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час за адресою проживання обвинуваченого.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 заявили клопотання щодо надання належної медичної допомоги, зокрема, організації огляду спеціалістів: хірурга та окуліста, а також, просили встановити спеціальне харчування через наявний у ОСОБА_8 діагноз: пупкова кила.

Вислухавши у судовому засіданні думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла до такого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зважаючи на практику Європейського суду, колегія суддів враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії». Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить наступне.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, вчинені стосовно малолітньої падчерки, які закон класифікує як тяжкий та особливо тяжкий злочини, один з яких карається позбавленням волі на строк від п`ятнадцяти років до довічного позбавлення волі, тому усвідомлення тяжкості можливого покарання у разі доведення його вини, вказує на цілком ймовірну можливість переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом залишення постійного місця проживання.

Водночас колегією суддів враховано, що обвинувачений раніше не судимий, одружений, працював до затримання.

Також, на даний час судом ще не допитана неповнолітня потерпіла, тому є вагомі підстави вважати, що з метою уникнення покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, усвідомлюючи тяжкість покарання, може незаконно впливати на цю особу з метою зміни та дачі показів на його користь.

Слід зазначити, що неповнолітня потерпіла являється членом сім`ї обвинуваченого, проживають з ним за однією адресою.

Колегією суддів також враховано характер та обставини кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому стосовно малолітньої особи та, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства та те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, що в даному випадку виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Доводи обвинуваченого, його захисника про необгрунтованість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегією суддів не можуть бути враховані із зазначених вище підстав, а тому й не підлягає задоволенню клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тож ОСОБА_8 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Продовжуючи дію такого запобіжного заходу, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, продовжують існувати, що також унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Стосовно клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 щодо надання належної медичної допомоги слід зазначити таке.

Статтею 206 КПК України визначено загальні обов`язки суду щодо захисту прав людини, зокрема частиною 6, 7, 8 цієї статті передбачено, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя (суд) зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 №239/5/104 затверджено порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, яке дозволяє проведення медичного огляду обвинувачених.

Пунктом 2.3 зазначеного Порядку передбачено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Крім того, під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Пунктом 2.7 Порядку передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Пункт 2.8 Порядку передбачає, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Підсумовуючи викладене вище, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, Конституції України, суд вважає, що у даному випадку можливо застосувати ч.7 ст.206 КПК України, оскільки інші відомості суду не відомі, письмових докази відстутні та з огляду на систематичні скарги обвинуваченого про незадовільний стан здоров`я в судових засіданнях, тому необхідно зобов`язати начальника Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» негайно організувати та забезпечити медичне обстеження стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 ,а у разі необхідності діяти відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні, у тому числі, особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, то відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 392, 395 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого відмовити.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Знам`янка Кіровоградської області, продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 14:20 год. 19 серпня 2025 року по 14:20 год. 17 жовтня 2025 року.

Клопотання обвинуваченого та захисника обвинуваченого щодо обстеження та надання належної медичної допомоги - задовольнити частково.

Зобов`язати начальника Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" негайно організувати та забезпечити медичне обстеження стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у разі необхідності діяти відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 №239/5/104.

Контроль за виконанням покласти на процесуального прокурора по даному кримінальному провадженню.

Про результати виконання ухвали, в частині медичного обстеження стану здоров`я обвинуваченого, повідомити суд у місячний термін з дня отримання копії даної ухвали, та надати відповідну довідку щодо можливості (неможливість) утримання обвинуваченого ОСОБА_8 в умовах слідчого ізолятору.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали, до відома, направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», вручити прокурору та обвинуваченому.

Повний текст ухвали оголошено о 15:00 год. 19.08.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3