Справа № 333/911/25
Провадження № 1-кп/333/551/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Запоріжжя Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисника обвинувачених: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

захисника обвинуваченого: ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали по кримінальному провадженню №0001687 від 09.11.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України. По справі призначений судовий розгляд.

В судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , який діє до 29.05.2025 р., оскільки ризик його переховування від суду та вчинення ним нового корисливого злочину продовжує існувати і на теперішній час. Вважає іншій більш м`які заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечували відносно задоволення клопотання прокурора, просили змінити існуючий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші обвинувачені та їх захисники підтримали позицію обвинуваченого ОСОБА_7 .

Потерпілі не з`явилися в судове засідання.

Суд, вислухав пояснення прокурора, сторони захисту, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 9 Конституції України,ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.(далі - Конвенція). Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

Відповідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, в тому числі: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів. Санкціями статтей інкримінованих обвинуваченому злочинів передбачено, зокрема і покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року (п. 36) ЄСПЛ вказав, «…Суд зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року)…».

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який належно підтверджених стійких соціальних зв`язків не має; тяжкість можливого покарання за інкриміновані злочини, суд погоджується, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, згідно обвинувального акту має постійне місце проживання. Утримується під вартою з 11.11.2024 р. Перспективи розгляду цієї справи найближчим часом відсутні внаслідок неявки потерпілих: з яких один - ОСОБА_10 вважається зниклим безвісти внаслідок бойових дій в Україні, інший ОСОБА_11 не отримує судові повістки за місцем проживання з причини «адресат відсутній за вказаною адресою", що потребує встановлення місця його перебування. Явка потерпілого ОСОБА_11 в судові засідання наразі стороною обвинувачення не забезпечена, актуальні відомості щодо іншого потерпілого суду не надані.

Враховуючи вищенаведене, а також тривалість розгляду справи, суд виснує, що вищевказаним ризикам зможе запобігти більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту обвинуваченого ОСОБА_7 за місцем його проживання, зазначеного в обвинувальному акті, в зв`язку з чим клопотання прокурора необхідно залишити без задоволення, а клопотання сторони захисту задовольнити.

Керуючись ст.ст. 331, 372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, процесуального прокурора, з дією цього запобіжного заходу строком на 2 місяці, тобто до 19.07.2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, в проваджені якого перебуває дане кримінальне провадження;

- не відлучатись за межі м. Запоріжжя без дозволу суду або процесуального прокурора;

- повідомляти суд, в проваджені якого перебуває дане кримінальне провадження, процесуального прокурора, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими у цьому кримінальному провадженні

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , визначити на два місяці - до 19 липня 2025 включно.

Здійснення контролю за виконанням покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків доручити процесуальному прокурору.

Обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України..

Направити ухвалу для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 для негайної постановки на облік обвинуваченого, про що повідомити суд та процесуального прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1