Справа №463/2092/25
Провадження №1-кс/463/5371/25
УХВАЛА

12 червня 2025 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні, розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду справи №463/2092/25 (провадження 1-кс/463/5239/25) за заявою адвоката ОСОБА_4 про відвід групи прокурорів в межах кримінального провадження № 0000861 від 07.10.2021 року, -

в с т а н о в и в :

в провадження слідчого судді ОСОБА_3 поступили матеріали №463/2092/25 (провадження 1-кс/463/5239/25) за заявою адвоката ОСОБА_4 про відвід групи прокурорів в межах кримінального провадження № 0000861 від 07.10.2021 року.

Слідчим суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід від розгляду вказаної заяви з підстав того, що 10.06.2025 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова надійшов лист з Вищої ради правосуддя з пропозицією надати судді ОСОБА_3 відповідні письмові пояснення щодо викладених у дисциплінарній скарзі адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «АВТО ХАБ КИЇВ» обставин. Зокрема, як вбачається зі змісту дисциплінарної скарги така стосується факту постановлення слідчим суддею ОСОБА_3 ухвали від 09.04.2025 року у справі №463/2092/25, провадження №1-кс/463/3348/25 про накладення арешту на майно, належне ТОВ «АВТО ХАБ КИЇВ», у кримінальному провадженні № 0000861. Таким чином, станом на даний час рішення за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «АВТО ХАБ КИЇВ» не прийнято, а тому суддя знаходяться у стані невизначеності під певним «тиском дисциплінарного провадження».

На підставі вищенаведеного, з метою забезпечення умов, за яких у сторін не виникало будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, заявив самовідвід.

Дослідивши заяву про самовідвід та додані матеріали, проаналізувавши викладені в ній обставини, приходжу до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що автоматизованою системою документообігу суду суддю ОСОБА_3 визначено суддею при розгляді справи №463/2092/25 (провадження 1-кс/463/5239/25) за заявою адвоката ОСОБА_4 про відвід групи прокурорів в межах кримінального провадження № 0000861 від 07.10.2021 року.

Частиною 1 статті 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Отже, статтею 75 КПК України встановлено вичерпний перелік обставин, які виключають можливість участі судді у кримінальному провадженні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно зі ст. 3 Кодексу суддівської етики, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

У разі, коли виникає питання про відвід (самовідвід), значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У свою чергу, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).

Разом із цим, наведені в заяві судді ОСОБА_3 про самовідвід підстави не можна визнати такими, що свідчать про його упередженість та небезсторонність або виключають можливість його участі у розгляді заяви адвоката ОСОБА_4 про відвід групи прокурорів в межах кримінального провадження № 0000861 від 07.10.2021 року, оскільки вони не містять ознак жодної з обставин, передбачених ст. 75 КПК України.

Зокрема при розгляді заяви про відвід групи прокурорів, суддя перевірятиме лише наявність та обґрунтованість заявленого відводу, а не досліджуватиме безпосередньо матеріали що стосуються досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000861 від 07.10.2021 року.

Таким чином, з огляду на те, що в судовому засіданні не були встановлені обставини, які б виключали можливість участі судді ОСОБА_3 у розгляді справи №463/2092/25 (провадження 1-кс/463/5239/25) за заявою адвоката ОСОБА_4 про відвід групи прокурорів в межах кримінального провадження № 0000861 від 07.10.2021 року, чи свідчили б про його особисту заінтересованість або викликали обґрунтовані сумніви в його неупередженості під час розгляду такого, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні заяви про самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №463/2092/25 (провадження 1-кс/463/5239/25) за заявою адвоката ОСОБА_4 про відвід групи прокурорів в межах кримінального провадження № 0000861 від 07.10.2021 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1