Справа № 466/1401/23
Провадження № 1-кп/466/184/25
У Х В А Л А

09 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

учасники справи

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачена ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, клопотання адвоката ОСОБА_5 про визнання протоколу огляду речей від 21.12.2022 року очевидно недопустимим доказом та виключення його з обсягу дослідження доказів,

в с т а н о в и в :

На розгляді Шевченківського районного суду м.Львова перебуває вказане кримінальне провадження.

Захисник ОСОБА_5 27.03.2025 року подав клопотання, в якому просив визнати протокол огляду речей від 21.12.2022 р. - мобільного телефону «iPhone 11 Pro Мах» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вилученого у ОСОБА_6 ; фототаблицю до протоколу огляду речей від 21.12.2022 р.; мобільний телефон марки марки «iPhone 11 Pro Мах» ІМЕІ: НОМЕР_1 вилученого у ОСОБА_6 та відомості у них очевидно недопустимими доказами та припинити їх дослідження в судовому засіданні.

В обґрунтування клопотання вказує на те, що під час судового розгляду у даній справі за клопотанням прокурора судом розпочато дослідження протоколу огляду речей від 21.12.2022 р., який проведено старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , в період з 14.00 год. по 16.00 год., в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001341 від 09.11.2022 року.

Даний огляд проведено за дорученням старшого слідчого СВ ВП №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_8 (№326/СВ від 19.12.2022 року).Тобто огляд проведено працівником оперативного підрозділу одного і того ж відділу поліції, який не є ні спеціалістом ні експертом.

Крім цього у відповідності до вказаного доручення, слідчий ОСОБА_8 доручив працівникам сектору кримінальної поліції, проведення слідчої (розшукової) дії, а саме огляду мобільного телефону марки «iPhone 11 Pro Мах» ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , і який 09.11.2022 року було вилучено в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 та поміщено до спец пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» WAR114486.

З дослідженого протоколу огляду, скерований для огляду мобільний телефон, перебуває у силіконовому кейсі блідо-зеленого кольору. А далі по тексту іде опис самого мобільного телефону.

Тобто у зазначеному протоколі відсутні відомості про те, що зазначений телефон поступив для проведення огляду до сектору кримінальної поліції в опечатаному вигляді. Відтак він поступив у не опечатаному вигляді, що давало можливість вільного доступу до зазначеного телефону сторонніх осіб.

Крім цього, судом досліджено протокол огляду предмета від 10.11.2022р., складений слідчим ОСОБА_9 . Даний огляд проведено з 07 год. 50 чи. по 08 год.20 хв., предметом якого був також мобільний телефон, який знаходився в спец-пакеті WAR 1114486, а 21.12.2022 р. оглядався оперуповповаженим сектору кримінальної поліції ОСОБА_7 ..

До початку огляду слідчим встановлено, що даний спец пакет заклеєний, пошкоджень немає. Після розкриття даного пакету, з метою огляду вмісту у протоколі зазначено, що вказаний спец-пакет вскрито і в ньому виявлено: Мобільний телефон «АРРLE», який на момент огляду включений. Також у даному протоколі слідчий описує які вкладки були відкриті при вході в меню телефона, серед яких знаходиться вкладка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 . При вході в вкладка " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", слідчим встановлено меню «Мои посылки», оглядом якого встановлено, інформацію про відправників посилок.

На цьому опис відомостей з мобільного телефону слідчий обмежився. Про те в зазначеному протоколі відсутні будь які відомості, що після ОГЛЯДУ зазначений мобільний телефон був опечатаним та не зазначено спосіб його опечатування.

Зазначене дає підстави стверджувати, що після проведення 10.11.2022 р. огляду слідчим, вилучений у ОСОБА_6 мобільний телефон, до сектору кримінальної поліції скеровувався в неопечатаному виді, що і підтверджено відомостями з протоколу огляду місця події від 21 12 2022 р. оперуповноваженого ОСОБА_7 . Тобто за час зберігання зазначеного мобільного телефону з 10.11.2022 р. по 21.12.2022 р. оперативні працівники мали до вмісту вилученого телефону вільний доступ.

Під час огляду зазначеного мобільного телефону оперуповноваженим ОСОБА_7 виявлено скриньку електронної пошти, а також програму "Нотатки". Зазначені відомості з електронної пошти та нотатків, оперуповноваженим ОСОБА_7 оглядались. У зв`язку з чим на власний розсуд оперуповноваженим ОСОБА_7 відомості з екрана зазначеного мобільного телефону скопійовувались у вигляді фототаблиці до протоколу огляду речей від 21.12.2022 р.

До початку проведення огляду вилученого у ОСОБА_6 мобільного телефону слідчий з клопотанням за погодженням з прокурором до слідчого судді під час досудового розслідування про тимчасовий доступ до особистого листування особи та інших записів особистого характеру, які містяться в даному мобільному телефоні не звертався. Відповідно, дозвіл слідчим суддею на такий тимчасовий доступ не видавався.

А тому доступ оперуповноваженим ОСОБА_7 під час проведення огляду мобільною телефону, вилученого у ОСОБА_6 , здійснено незаконно. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 87 КПК України таке порушення є обов`язком для суду визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення процесуальних дій, які потребували попереднього дозволу суду, проведено без такого дозволу.

Крім цього, не дивлячись на те, що у протоколі огляду речей від 21.12.2022р зазначено, що огляд мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_6 , проведено з 14.00 год. по 16,00 год. з фотокопій на фототаблиці до даного протоколу на дисплеї мобільного телефону, фотокопія якого зображена на фото таблиці, зафіксовано час його огляду. А саме: 00.29, та 21.37. Зазначений час не відповідає, часу проведення слідчої дії - огляду мобільного телефону, яким є періоді з 14.00 год. по 16.00 год.. у позапроцесуальний спосіб та не у відповідності до вимог ст. 103 та 104 КПК України.

З огляду на викладене у протоколі огляду речей від 21.12.2022р. відомості не відповідають фактичним обставинам справи, а процесуальні дії, які потребували попереднього дозволу суду, проведено без такого дозволу, що у відповідності до положення ч.2 та ч.3 ст.89 КПК України є підставним визнати протокол огляду речей від 21.12.2022 та мобільний телефон «iPhone 11 Pro Мах» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вилучений у ОСОБА_6 та відомості в ньому очевидно недопустимим доказом припинити їх дослідження в судовому засіданні

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 клопотання підтримав з наведених у ньому підстав.

Обвинувачена ОСОБА_6 клопотання підтримала.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, зіславшись на обставини, викладені у письмових запереченнях, та на долучені до кримінального провадження оригінали постанов.

Ознайомившись із вказаним клопотанням, заслухавши доводи та заперечення учасників провадження, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

За ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Про це зазначається у ч.2 ст.89 КПК України.

Таким чином законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.

Відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч.2 ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості.

В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

При визнанні того чи іншого доказу недопустимим, суд має зазначати конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливістю (неможливістю) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу (постанова ККС ВС від 25.09.2018 у справі N 210/4412/15-к). Щодо існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, судам необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення (постанова ККС ВС від 05.08.2020 у справі N 334/5670/18).

У зв`язку із цим, при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: - прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи - зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

У правовій позиції ВП Верховного Суду від 31.08.2017р. в справі № 756/10060/17 зазначено що у разі визнання очевидної недопустимості доказу необхідно встановлювати, які наслідки має певне порушення формальних вимог процесуального закону насамперед для прав і свобод людини, передбачених Конвенцією та/або Конституцією України, в чому це порушення виражалося.

Єдиним критерієм, яким суд повинен керуватися при визнанні чи невизнанні доказу недопустимим на стадії судового розгляду, є критерій очевидності недопустимості, який полягає у відсутності сумніву в тому, що було порушено КПК України, і таке порушення може бути встановлено судом відразу під час огляду доказу та не потребує проведення додаткових дій, зокрема дослідження всіх доказів.

Адвокат ОСОБА_5 клопотання про визнання заявлених стороною обвинувачення для дослідження доказів очевидно недопустимими та виключення їх з числа доказів обґрунтовує відсутністю законних повноважень у осіб, які збирали докази у кримінальному провадженні.

Так, слідчим ВП №1 ЛРУП №1 у Львівській області надано дозвіл на проведення огляду мобільного телефону та скеровано оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій, а саме огляд мобільного телефону «iPhone 11 Pro Max» що прямо не заборонено чинним законодавством.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт з метою обстеження речових доказів на вказаний мобільний телефон. Аргументуючи необхідність накладання арешту на мобільний телефон - орган досудового розслідування зазначає -, що на момент проведення огляду місця події телефон знаходився у володінні та фактичному користуванні гр-ки ОСОБА_6 , яка добровільно надала та вказала пароль захисту (дата народження останньої), що було зазначено як в самому протоколі огляду місця події та на відеозаписі при проведенні огляду місця події, а також на думку органів досудового слідства може містити в собі листування з особами, які можуть бути причетні до вказаної злочинної діяльності та інформацію, яка може мати суттєве значення для досудового розслідування та належить до предмету доказування у кримінальному провадженні. Також, необхідність арешту майна прокурор у кримінальному провадженні в своєму клопотанні обґрунтував ризиком його приховування, пошкодження, знищення тощо, а також і фактом визнання його речовим доказом та потребою у проведенні огляду (а при необхідності до призначення відповідної експертизи).

З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити (при необхідності) спеціалістів, а оскільки спеціальних знань при здійсненні вказаної процесуальної дії не потребувало, тому слідчим було доручено (відповідно до ч.3 ст. 40 КПК України) проведення огляду телефону працівникам поліції, а саме оперативному підрозділу (ч.2 ст.41 КПК України - під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого).

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

П.1 ст. 86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

За загальним правилом, передбаченим ч.2 ст.264 КПК України, не потребує дозволу слідчого судді здобуття відомостей з електронних інформаційних систем або її частини, доступ до яких не обмежується її власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Норма статті 32 Конституції України ґарантує, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте, крім випадків, передбачених Конституцією.

З метою реалізації цього конституційного принципу Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним. Різновидами втручання в приватне спілкування є: аудіо-, відеоконтроль особи; арешт, огляд і виїмка кореспонденції; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; зняття інформації з електронних інформаційних систем.

Однак, Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду розглянув справу № 727/6578/17 від 09.04.2020, Постанова 09 квітня 2020 року справа № 727/6578/17 провадження № 51-4494 км 19 Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, Третя судова палата ККС ВС у постанові від 21.11.2022 по справі № 991/492/19, ВС у постанові від 9 квітня 2020 року у справі № 727/6578/17 із доводами захисника не погодився та у своїй постанові зазначив наступне - коли зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин можливе без дозволу слідчого судді, та зазначили, що якщо інформація, яка була наявна в мобільному телефоні, була досліджена органом досудового розслідування шляхом включення телефону та огляду текстових повідомлень, які в ньому знаходились та доступ до яких не був пов`язаний із наданням володільцем відповідного серверу (оператором мобільного зв`язку) доступу до електронних інформаційних систем, то це може бути оформлено як огляд предмета - телефону, тобто якщо доступ до них не обмежується їх власником.

Що ж стосується інформації, яка була наявна в мобільному телефоні підозрюваної (на той час), то вона була досліджена шляхом включення телефону та огляду текстових повідомлень, які в ньому знаходились та доступ до яких не був пов`язаний із наданням володільцем відповідного серверу (оператором мобільного зв`язку) доступу до електронних інформаційний систем. У даному випадку орган досудового розслідування провів огляд предмета - телефона та оформив його відповідним протоколом, який складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Цей телефон після його вилучення перебував у володінні сторони обвинувачення, тому вимога надати самій собі доступ до нього суперечила б здоровому глузду.

Сторона обвинувачення отримала телефон в своє володіння на підставі законно проведеного огляду місця події, обставини якого не дають підстав для визнання цього телефону недопустимим доказом, тому ККС ВС не вважав, що доступ до інформації, що містилася в ньому, вимагав окремого дозволу.

В одному із судових рішень ККС ВС (постанова від 7 червня 2018 року у справі № 718/1497/16-к) ідеться про те, що кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає суду право вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості в порядку, визначеному ст. 89 КПК України.

При цьому у ч. 1 ст. 87 цього Кодексу зазначається, що обов`язковою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отримання доказів завжди зумовлене вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Із системного аналізу норм кримінального процесуального закону вбачається, що вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права та основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Огляд речей проводиться з урахуванням таких особливостей. Дозволено застосовувати прилади та технічні засоби фото-, аудіо-, і відеофіксації. Проте закон визначає, а спеціальна інструкція деталізує лише повноваження поліцейських при здійсненні фіксації. Тобто, працівники поліції можуть фіксувати огляд речей на спеціальні технічні прилади і засоби, які вони мають.

Під час проведення огляду предметів ОСОБА_6 проти такого огляду не заперечувала, добровільно надала працівникам поліції отриману нею посилку, мобільні телефони, а також добровільно повідомила працівникам поліції паролі для доступу до інформації, яка містилась у них.

У такому випадку твердження сторони захисту про те, що для проведення огляду мобільного телефону працівникам поліції необхідно було отримати ухвалу слідчого судді про надання тимчасового доступу до інформації, що міститься у ньому не є обґрунтованими.

Згідно з ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вирішуючи питання про визнання доказу очевидно недопустимим, суд враховує те, що самого факту порушення стороною обвинувачення вимог КПК України під час збирання доказів недостатньо, оскільки вирішального значення набуває вплив таких порушень на основоположні права та свободи особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

Ґрунтується такий підхід на тому, що у питаннях оцінки доказів на предмет їх допустимості Верховний Суд спирається на положення ст. 87 КПК України, згідно зі змістом якої недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

При цьому тягар доведення наявності порушень КПК України, а також тягар доведення істотності впливу таких порушень на права та свободи людини покладається на сторону захисту, яка, порушуючи питання про недопустимість отриманих доказів, має обґрунтувати як факт такого порушення, так і його вплив.

Водночас 31 серпня 2022 року Велика Палата Верховного Суду прийняла Постанову у справі №756/10060/17, у якій сформувала висновок щодо допустимості висновку експерта у випадку призначення експертизи слідчим, який не входив до складу групи слідчих у кримінальному провадженні. ВП ВС у згаданому судовому рішенні вказала, що у разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки саме про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося. Із вказаним висновком можливо погоджуватися або ні, однак у правозастосовній практиці його необхідно враховувати стороні захисту при підготовці правових позицій, орієнтуючись не лише на порушення КПК України під час збирання доказів, а й на формування обґрунтування впливу наявних порушень на права та свободи людини та при збиранні доказів невинуватості.

Викладене зумовило те, що суди першої та другої інстанцій активно посилаються на вказане судове рішення, визнаючи докази сторони обвинувачення допустимими внаслідок не доведення того, що наявні порушення КПК України призвели до порушень прав і свобод людини.

Вирішуючи заявлене адвокатом ОСОБА_5 клопотання, суд вважає, що стороною захисту не доведено порушення п.1 ч.2 ст. 87 КПК України при проведенні огляду речей від 21.12.2022 року, оскільки здійснення такого не потребувало попереднього дозволу суду.

Також відсутні підстави для висновку про істотні порушеннями прав людини і основоположних свобод при проведенні вказаного огляду речей.

Ті зауваження та розбіжності у протоколі огляду, на які звертала увагу суду сторона захисту, не є істотними та не можуть слугувати підставою для визнання доказу очевидно недопустимим. Вони будуть перевірятися судом в ході дослідження та перевірки доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами у справі.

Враховуючи викладене клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 від 18.12.2023 слід відхилити.

Керуючись ст.ст.86,87,89,372,376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_5 від 26 березня 2025 року про визнання протоколу огляду речей від 21.12.2022 року очевидно недопустимим доказом та виключення його з обсягу дослідження доказів - відхилити.

Повний текст ухвали скласти впродовж п`яти днів, та оголосити 16.09.2025р. о 09год.15хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10