Справа № 367/1472/25
Провадження по справі № 1-кп/367/706/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпені кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2025 за № 0000008 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ворзеля Київської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10.04.2024 Ірпінським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2025 приблизно о 14 год 10 хв (точний час не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу перехрестя вул. Яблунської та автодороги 1001, що в м. Буча Київської області, реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, будучи протягом року засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що виявлена ним кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, для власного вживання, без мети збуту, незаконно підняв рукою поліетиленовий пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою в речовині 0,249 г. Таким чином, ОСОБА_4 шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою в речовині 0,249 г, для власного вживання, без мети збуту. Продовжуючи реалізувати свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись у тому ж місці, у той же час, будучи протягом року засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, для власного вживання, без мети збуту, незаконно поклав поліетиленовий пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, масою в речовині 0,249 г, до лівої кишені штанів, в які був одягнений, де незаконно зберігав вказану психотропну речовину приблизно до 15 год 03 хв (точний час не встановлено) 09.01.2025. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно зберігав при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою в речовині 0,249 г для власного вживання, без мети збуту.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст.309 КК України, а саме - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, винуватим себе визнав, дав логічні та послідовні показання, які відповідають встановленим обставинам в обвинувальному акті, щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати та не позбавляти волі.

Оскільки сторони кримінального провадження не оспорюють жодну з обставин, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, і викладені в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, а тому відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

За таких обставини, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 надав суду правдиві показання, які відповідають обставинам кримінального провадження та свідчать про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за статтею 309 КК України.

Загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також конкретні обставини та факти їх вчинення ОСОБА_7 .

Суд ураховує особу винного ОСОБА_4 , який раніше судимий, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, неодружений та не працевлаштований, за місцем проживання негативно не характеризується.

До обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, яке виразилося в тому, що обвинувачений жалкував щодо вчиненого та засуджував свою поведінку.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Суд ураховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховується судом і те, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

У той же час, з урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, яке обвинувачений вчинив протягом року після засудження за статтею 309, особи обвинуваченого, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Крім того, вироком Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2024 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, від відбування якого ОСОБА_4 було звільнено на підставі ст. 75 КК України та йому визначено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Таким чином, ОСОБА_4 09.01.2025 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, під час іспитового строку, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2024 за ч.1 ст.309 КК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, суд вважає правильним призначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч.ч. 1, 4 ст.71, ст. 72 КК України, а саме шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі.

Призначене ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався та до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до обвинуваченого не застосовується.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 170, 171, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_8 частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2024, та призначити йому остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази в справі: психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP масою 0,249 г, передану на зберігання до кімнати збереження речових доказів ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/2309-НЗПРАП в сумі 3183 грн. 60 коп.

Вирок суду першої інстанції в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу протягом 30-ти днів з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1