Справа № 505/435/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м.Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Подільськ кримінальне провадження №0000866 від 12 листопада 2024 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

встановив:

У невстановлений слідством час, але не пізніше 12 листопада 2024 року невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка підписана в «Телеграм», як « ОСОБА_7 », для реалізації свого злочинного умислу направленого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 через державний кордон України, запропонувала ОСОБА_5 посприяти в незаконного переправленню чотирьох громадян України через державний кордон України. В цей час у ОСОБА_12 , який будучи обізнаним про порядок перетину державного кордону України громадянами України та іноземними громадянами, в порушення законів України: «Про державний кордон України», «Про прикордонний контроль», а також Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зі змінами та Указу Президента України 69/2022 «Про загальну мобілізацію», виник злочинний умисел на сприяння в незаконному переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб та ОСОБА_13 , погодився на пропозицію контакту « ОСОБА_7 ».

В подальшому ОСОБА_13 , виконуючи свою роль, спрямовану на реалізацію єдиного злочинного умислу з « ОСОБА_7 », щодо незаконного переправлення осіб через лінію державного кордону України, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, слідуючи вказівкам « ОСОБА_7 », приступив до виконання плану, відповідно до якого, він повинен був сприяти незаконному переправленню чотирьох осіб через державний кордон України, шляхом доставляння вказаних осіб до лінії розмежування державного кордону та надати їм драбину, за допомогою якої останні повинні були подолати захисний рів.

Реалізуючи спільний злочинний умисел з «George Ivensiya», ОСОБА_13 , в ранці 12 листопада 2024 року, на власному автомобілі марки Volswagen моделі Golf синього кольору з номером державної реєстрації НОМЕР_1 в якому перебувала телескопічна розкладна драбина, попрямував до с. Троїцьке Подільського району Одеської області де зустрів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та почав разом з ними рух до державного кордону.

12 листопада 2024 року приблизно о 12 годині 40 хвилин під час руху до державного кордону по польовій дорозі в західному напрямку біля населеного пункту с. Клементьово Подільського району Одеської області за координатами 47.789503, 29.279229 працівниками ДПСУ був виявлений та зупинений автомобіль марки Volswagen моделі Golf синього кольору з номером державної реєстрації НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 , в якому знаходились ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.332 КК України, а саме, сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб щодо кількох осіб.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро кається, підтвердив фактичні обставини щодо вчинення ним діяння та викладених у обвинувальному акті обставин, просив суворо його не карати.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_14 обвинувачення за ч.2 ст.332 КК України.

Таким чином, дії ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 332 КК України, як сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_12 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_14 судом не встановлено.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_13 повністю визнав свою вину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, має трьох дітей ( ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), на його утриманні також перебувають двоє дітей дружини ( ОСОБА_17 , 2008 року народження та ОСОБА_18 , 2009 року народження), брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, працює у СТОВ «Мрія», трактористом, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Згідно досудової доповіді ризики вчинення повторного кримінального правопорушення органом пробації оцінюється як «середній», рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як «середній». За висновком органу пробації виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становитиме високої небезпеки суспільству (у тому числі окремих людей).

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання судом також враховуються конкретні обставини справи, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення кримінального правопорушення, який визнав свою вину, щиро розкаявся, активно спряв розкриттю кримінального правопорушення, що, на думку суду, вказує на повне усвідомлення ОСОБА_19 вчиненого, відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень самим обвинуваченим та іншими особами, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_14 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку, визначеного санкцією ч.2 ст.332 КК України.

Однак, дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд дійшов переконання, що ОСОБА_13 не є тією суспільно-небезпечною особою, яку слід ізолювати від суспільства, а тому підстав для призначення йому покарання у виді реального його відбуття суд не вбачає, та вважає, що його виправлення можливе без відбування основного покарання із звільненням його від нього з випробуванням та з покладанням на нього відповідно до вимог ст.76 КК України певних обов`язків.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які зокрема передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, а згідно п.1 ч.2 цієї норми закону спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду. Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання (п.4 ч.1 ст.96-2 КК).

У даному кримінальному провадженні в якості речових доказів постановами слідчого визнано таке майно: автомобіль марки Volkswagen, моделі Golf, синього кольору з номером державної реєстрації НОМЕР_1 ; одна купюра номіналом 100 доларів США серії КК20873780С.

Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2025 року накладено арешт на автомобіль марки Volkswagen, моделі Golf, синього кольору з номером державної реєстрації НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю: АДРЕСА_2 .

Також суд вважає за необхідне на підставі ч.1 ст.96-2 КК України та ст.100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію у даному кримінальному провадженні, конфіскувавши в обвинуваченого ОСОБА_5 речовий доказ: автомобіль марки Volkswagen, моделі Golf, синього кольору з номером державної реєстрації НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасово затриманих та вилучених транспортних засобів, що розташований за адресою: Одеська область, м. Подільськ, провулок Куяльницький, 28Д, в дохід держави, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2025 року.

За своєю правовою природою спеціальна конфіскація належить до інших заходів кримінально-правового характеру (розділ XIV «Інші заходи кримінально-правового характеру» Загальної частини КК).

У рішенні № 1-р/2022 від 30 червня 2022 року у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 96-1, 96-2 Кримінального кодексу України (щодо спеціальної конфіскації) Конституційний Суд України визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), статті 96-1, 96-2 КК, при цьому, серед іншого вказав, що спеціальна конфіскація не є видом кримінального покарання, тому її застосування, зокрема, примусове безоплатне вилучення майна у недобросовісної третьої особи, на підставі судового рішення (вирок, ухвала), не є притягненням до кримінальної відповідальності.

Спеціальна конфіскація в розумінні закону про кримінальну відповідальність є іншим заходом кримінально-правового характеру, що застосовується до винної особи в порядку ч.9 ст.100 КПК, та не є покаранням в розумінні ст.50 КК України.

Така позиція суду відповідає правовому висновку Об`єднаної палати ККС у складі ВС, викладеному в постанові від 16.09.2024 року (справа № 183/4229/23).

Речовий доказ - одна купюра номіналом 100 доларів США серії КК20873780С, що зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000866 від 12 листопада 2024 року за ч.2 ст. 332 КК України повернути його володільцю ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.96-2, 100, 349, 368-370, 373-376, 392-395 КПК України суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з охороною державного кордону строком 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: автомобіль марки Volkswagen, моделі Golf, синього кольору з номером державної реєстрації НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасово затриманих та вилучених транспортних засобів, що розташований за адресою: Одеська область, м. Подільськ, провулок Куяльницький, 28Д, конфіскувати в дохід держави, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2025 року.

Речовий доказ: одна купюра номіналом 100 доларів США серії КК20873780С, що зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000866 від 12 листопада 2024 року за ч.2 ст. 332 КК України повернути його володільцю ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Подільський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1