Справа № 369/7173/25
Провадження № 1-кс/369/1331/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001037 від 05 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

24 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001037 від 05 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001037 від 05 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

23 квітня 2025 року в період часу з 05 год. 36 хв. по 06 год. 52 хв. слідчим СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного від 25 березня 2025 року №369/4900/25 за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Айфон 12 Про» імей: НОМЕР_1 , м.т. НОМЕР_2 , який упаковано до спец пакету RIC2099237.

Прокурор зазначає, що у даному випадку на вищевказану річ, необхідно накласти арешт для запобігання можливості її пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні.

У даному випадку вказане майно у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використаний для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На підставі вище наведеного, прокурор просив слідчого суддю накласти арешт на мобільний телефон марки «Айфон 12 Про» імей: НОМЕР_1 , м.т. НОМЕР_2 , який упаковано до спец пакету RIC209923, який був вилучений 23 квітня 2025 року в період часу з 05 год. 36 хв. по 06 год. 52 хв. в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 25 березня 2025 року №369/4900/25 за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 та який в подальшому буде використаний як речовий доказ у даному кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Просив клопотання розглядати без його участі, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1)підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим в клопотанні не обґрунтовано необхідність накладення арешту на вказане майно, а також яке доказове значення матиме вищевказане майно у вказаному кримінальному провадженні.

Так, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2025 року у справі № 369/4900/25 надано дозвіл на проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення наступних речей:

? сім карт, які мають значення у вказаному кримінальному провадженні;

? пристрої для зв`язку, комп`ютерна техніка, флеш-накопичувачи та інші носії інформації, телефони для здійснення телефонних дзвінків;

? чорнові записи, носії інформації (телефони, комп`ютерна техніка, флеш-накопичувачи та інші носії інформації), які можуть містити сліди кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий у клопотанні не навів жодного обґрунтування з приводу того, яке значення як речовий доказ має вказаний мобільний телефон, а обмежився лише посиланням на ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки прокурором не надано доказів, того, яке значення як речовий доказ має мобільний телефон марки «Айфон 12 Про» імей: НОМЕР_1 , м.т. НОМЕР_2 , який упаковано до спец пакету RIC2099237, який був вилучений під час проведення обшуку 23 квітня 2025 року в період часу з 05 год. 36 хв. по 06 год. 52 хв. слідчим СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного від 25 березня 2025 року №369/4900/25 за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак і не довів необхідність такого арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001037 від 05 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1