1Справа № 335/7084/25 1-кс/335/2758/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000014 від 06.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Запорізької області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотання про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на автомобіль BMW 328XI GT, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , автомобіль RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 та автомобіль MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 , посилаючись на те, що 05.08.2025, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України.

Сторона обвинувачення вважає, що зібрані в ході досудового розслідування докази, в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а вручене письмове повідомлення про підозру є обґрунтованим і відповідає вимогам чинного КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після вчинення злочину, 20.05.2023, підозрюваним ОСОБА_4 набуто у власність рухоме майно, а саме автомобіль BMW 328XI GT, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Окрім того, у власності підозрюваного перебуває і інше рухоме майно, а саме рухоме майно, а саме автомобіль RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 та автомобіль MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 .

Під час досудового розслідування встановлений факт отримання у власність рухомого майна ОСОБА_4 після вчинення злочину, а також завдання матеріальних збитків ГУ ДСНС України в Запорізькій області неправомірними діями підозрюваних, у зв`язку із чим, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на автомобіль BMW 328XI GT, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , автомобіль RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 та автомобіль MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 .

Враховуючи те, що вищевказане майно може бути предметом спеціальної конфіскації відповідно до статті 96-2 КК України, слідчий просить накласти арешт.

Слідчий подав до суду заяву, в якій клопотання підтримує та просить його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Приймаючи до уваги клопотання слідчого, враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду клопотання за відсутності власника майна з метою забезпечення арешту майна у зв`язку із наявністю достатніх підстав вважати, що власник майна може вжити заходів щодо відчуження та перереєстрації, належного йому майна з метою уникнення можливого покарання у вигляді конфіскації майна.

У зв`язку з відсутністю учасників процесу, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізький області перебуває кримінальне провадження №0000014 від 06.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, за фактом заволодіння грошовими коштами ГУ ДСНС України в Запорізькій області вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури.

У вказаному кримінальному провадженні 05.08.2025, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у співвиконавстві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України.

Наданими слідчим матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України та обґрунтованості висунутої ОСОБА_4 підозри за вказаною статтею.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (частина 4 статті 170 КПК України).

Статтею 96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого, зокрема статтею 310 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі: 1) обвинувального вироку суду; 2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; 4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Частиною 1 статті 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до частини 4 статті 96-2 КК України, гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з частиною 1 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час досудового розслідування достеменно встановлений факт отримання у власність рухомого майна ОСОБА_4 після вчинення злочину.

Слідчий суддя враховує, що автомобіль BMW 328XI GT, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , автомобіль RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 та автомобіль MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 може виступати предметом спеціальної конфіскації, так як підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 статтею 191 КК України, і доказів наявності у підозрюваного законних джерел доходу не надано.

Слідчий суддя вважає доведеним, що в разі не накладення арешту на вищевказане рухоме майно - автомобілі, вони можуть бути відчужені або перереєстровані на інших осіб, оскільки підозрюваний є особою, заінтересованою у результатах досудового розслідування та кримінального провадження в цілому.

Тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника та інших осіб, у користуванні яких перебуває вказаний транспортний засіб, так як він визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, може у подальшому підлягати конфіскації, в тому числі спеціальній, та арешт носить тимчасовий характер.

Отже, слідчий суддя вважає можливим клопотання слідчого задовольнити.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000014 від 06.02.2023 арешт на майно, а саме: автомобіль BMW 328XI GT, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , автомобіль RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 та автомобіль MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 , які на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони їх розпорядження та відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасований з підстав та у порядку, що визначені у частині 1 статті 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1