Справа № 369/3949/25
Провадження №1-кс/369/820/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_1 , прокурора ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Києва клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_2 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 28.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000060 від 28.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.03.2025, близько 22 години 41 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`янння, керуючи технічно справним автомобілем марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись проїзною частиною вулиці Балукова в селі Крюківщина Бучанського району Київської області в напрямку до села Тарасівка Фастівського району Київської області, проїхавши перехрестя з вулицею Космонавтів в селі Крюківщина Бучанського району Київської області, діючи в порушення вимог 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі Правила дорожнього руху), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, та діючи в порушенні вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «MERСEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався зустрічною для нього смугою руху по вулиці Балукова в селі Крюківщина Бучанського району Київської області в напрямку до м. Києва.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «MERСEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 та пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради».

Слідчим ВРЗуСТ слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з метою збереження майна, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні проведено огляд місця дорожньо-транспортної події, під час якого, оглянуто автомобіль марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки «MERСEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ході якого зафіксовано сліди та пошкодження які утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому було передано вищевказані транспортні засоби на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область Бучанський район, сел. Макарів вул. Стуса, 37.

Виходячи з того, що автомобіль «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «MERСEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , причетні до дорожньо-транспортної події та містять сліди вчинення кримінального правопорушення: пошкоджені частини корпусу, вказані транспортні засоби необхідно дослідити та встановити ряд питань: встановити технічну справність гальмівної системи та рульового керування транспортних засобів, встановити місце зіткнення транспортних засобів, тому арешт зазначених транспортних засобів для кримінального провадження буде мати доказове значення. Без проведення експертиз із зазначеними транспортними засобами неможливо іншим способом довести усі обставини, які стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Вилучені транспортні засоби автомобіль марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки «MERСEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є майном, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, у зв`язку з чим постановою слідчого від 04.03.2025 були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Підставою для арешту майна, щодо якого заявляється клопотання та його метою є, відповідно до п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів, а саме автомобіля марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки «MERСEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на яких зберіглись сліди вчинення кримінального правопорушення.

Автомобіль марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» зареєстрованому за адресою: м. Київ Дарницький район, просп. Григоренка, 43.

Автомобіль марки «MERСEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Виходячи з того, що необхідно дослідити автомобіль марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки «MERСEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , забезпечивши таким чином виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також те, що в разі будь-якого зволікання з арештом вказаних транспортних засобів будуть створені можливості для їх реалізації, знищення або переховування, тому на підставі вищевказаного прокурор просив суд накласти арешт на транспортні засоби - речові докази які знаходяться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область Бучанський район сел. Макарів вул. Стуса, 37, а саме: на автомобіль марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» зареєстрованому за адресою: м. Київ Дарницький район, просп. Григоренка, 43, та автомобіль марки «MERСEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного НОМЕР_4 ОСОБА_6 зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на користування, розпорядження, та відчуження даного майна.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує можливість використання даних речей, як доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_2 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 28.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1КК України - задовольнити.

Накласти арешт на транспортні засоби - речові докази які знаходяться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область Бучанський район сел. Макарів вул. Стуса, 37, а саме: на автомобіль марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» зареєстрованому за адресою: м. Київ Дарницький район, просп. Григоренка, 43, та автомобіль марки «MERСEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного НОМЕР_4 ОСОБА_6 зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на користування, розпорядження, та відчуження даного майна.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_7