Справа № 697/2660/24
Провадження № 1-кп/697/273/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у судовому засіданні кримінальне провадження №0000175 від 19.11.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копенкувате, Новоархангельського району, Кіровоградської області, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 19.11.2024 близько 09:00 год., більш точного часу не встановлено, перебуваючи неподалік буд. АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно придбав шляхом знахідки в чагарниках фольговий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів № СЕ- 19/124-24/16706-НЗПРАП від 20.11.2024 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 14.18 г, який поклав до внутрішнього лівого карману куртки, і таким чином незаконно придбав та продовжував зберігати при собі вищевказаний наркотичний засіб без мети збуту до моменту його затримання працівниками відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області 19.11.2024 о 10:30 год. на зупинці громадського транспорту, що по АДРЕСА_2 , в порядку ст. 298-2 КПК України та вилучення під час особистого обшуку вищевказаного наркотичного засобу.

Він же, ОСОБА_3 , в середині вересня 2024 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи поблизу супермаркету «АТБ», що по АДРЕСА_3 , на землі виявив паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 04 травня 1999 року Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому, не маючи наміру подальшого його повернення до уповноважених органів, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння знайденим ним паспортом громадянина України. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим паспортом громадянина України з метою його подальшого використання у власних цілях, з порушенням законного порядку, установленого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», підняв із землі, тобто незаконно заволодів чужим паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 04 травня 1999 року Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та продовжував зберігати його при собі з метою подальшого незаконного використання.

Він же, ОСОБА_3 , в середині вересня 2024 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою свого фактичного місця проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та те, що раніше знайдений ним паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 04 травня 1999 року Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є документом, що посвідчує особу власника та є підтвердженням громадянства України, посягаючи на встановлений державою порядок видачі паспортів громадянина України, розуміючи, що він не має можливості використати раніше привласнений паспорт через відмінності в ототожнюючій особі фотокартці, від`єднав існуючі в паспорті фотознімки на першій та третій сторінці із зображенням власника паспорту, на місце яких особисто вклеїв фотознімки з власним зображенням, і тим самим вчинив підроблення офіційного документу, який видається установою, що має право видавати та посвідчувати такі документи і який надає права. Згідно з висновком технічної експертизи документів № СЕ-19/124-24/16705-ДД від 22.11.2024, в первинний зміст паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 було внесено зміни шляхом заміни фотознімків на 1-й та 3-й сторінках.

Крім того, він же ОСОБА_3 , 19.11.2024 о 12:27 год. перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що по АДРЕСА_2 , на законну вимогу дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_5 , пред`явив їй раніше підроблений ним паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 04 травня 1999 року Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і тим самим використав завідомо підроблений документ.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту; за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом; за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем; за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_6 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, та згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що підтверджується його заявою від 27.11.2024 на ім`я прокурора щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Судом шляхом дослідження відповідної заяви встановлено, що обвинувачений обізнаний зі своїми правами, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, доведена.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за вчинення кримінальних проступків, передбачених:

за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту;

за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом;

за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем;

за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, тяжкість скоєних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України, зазначені кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Обвинувачений вину визнав повністю, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, до лікаря-нарколога не звертався.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Одночасно судом враховується те, що санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено як альтернативні такі види основних покарань: штраф, виправні роботи, пробаційний нагляд, обмеження волі, а санкціями ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України передбачено як альтернативні такі види основних покарань: штраф, пробаційний нагляд, обмеженням волі.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_3 працює на даний час і має стабільні джерела доходу, які б надавали можливість сплатити штраф у розмірі, передбаченому санкціями ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, суд вважає призначення покарання у виді штрафу недоцільним.

З цих же підстав недоцільним є призначення покарання у виді виправних робіт передбачених санкцією ч. 1 ст. 309 КК України.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі не будуть відповідати тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Враховуючи викладене вище, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є умисними, закінченими кримінальними проступками, обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому міру покарання у виді пробаційного нагляду, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, вважаючи, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даного кримінального провадження буде достатньою для його виправлення та перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та надасть можливість останньому довести розуміння своїх протиправних дій та своє виправлення.

Зазначене узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-24/16706-НЗПРАП від 20.11.2024 та проведення технічної експертизи документів № СЕ-19/124-24/16705-ДД від 22.11.2024.

Запобіжний захід до обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 370-374, 376, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки;

за ч. 3 ст. 357 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

за ч. 1 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі пунктів 1, 2, 3 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-24/16706-НЗПРАП від 20.11.2024 в розмірі 1591,80 грн.; у зв`язку з проведенням технічної експертизи документів № СЕ-19/124-24/16705-ДД від 22.11.2024 в розмірі 3183,60 грн., а всього на загальну суму 4775,40 грн. (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять гривень, 40 копійок).

Речові докази у кримінальному провадженні:

- речовину рослинного походження зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-24/16706-НЗПРАП від 20.11.2024 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 14.18 г., яка передана до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області знищити;

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , який переданий до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області знищити;

- CD-R диск з 2 відео файлами формату MP4, який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000175 залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000175.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1