Справа № 539/4063/24
Провадження № 1-кп/539/87/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025 Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000827 від 24.08.2024, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавської області, громадянина України, освіта середня, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , не одруженого, опікуна дитини-сироти малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, інвалідності не має, депутатом не являється, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався указами Президента України та триває по теперішній час.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 оголошено загальну мобілізацію, у тому числі і на території Полтавської області.

Згідно із вимогами ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені у повістках.

Відповідно до довідки позаштатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.08.2024 № 13/1961 протокол №172 ОСОБА_4 визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони під час загальної мобілізації в Збройних Силах України. 14.08.2024 ОСОБА_4 було оголошено та роз`яснено зміст повістки про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 для призову за мобілізацією на 05 год. 00 хв. 15.08.2024 до військової частини НОМЕР_1 , та в подальшому повістку було вручено ОСОБА_4 під підпис.

Так, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним і діючи з прямим умислом, тобто, завідомо знаючи про висновок позаштатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 про придатність його до військової служби під час загальної мобілізації, будучи обізнаним про його призов за мобілізацією та заздалегідь попередженим про строк і необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки до військової частини НОМЕР_1 , бажаючи ухилитися від призову за мобілізацією, на зазначений час без поважних причин не з`явився для подальшої відправки, чим прямо ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, зазначив, що 14.08.2024 йому дійсно була вручена повістка про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 для призову за мобілізацією на 05 год. 00 хв. 15.08.2024 до військової частини НОМЕР_1 , про що він повідомив свою дружину ОСОБА_6 , з якою на той час були розлучені, однак спільно проживали як сім`я, через що у неї піднявся тиск, стан її здоров`я погіршився, вона погано себе почувала і він не міг залишити дружину саму, оскільки вона сама без допомоги не могла пересуватися через стан здоров`я, на підтвердження сказаного надав Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на професійній основі від 08.11.2024 року та Рішення лікарсько-консультативної комісії від 08.11.2024 року. Зазначив, що ухилився від призову виключно через стан здоров`я своєї дружини, у вчиненому щиро розкаюється. Здійснював догляд за дружиною ОСОБА_6 , отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, однак 06.02.2025року дружина померла, ним оформлено опікунство над дитиною-сиротою дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як батьки дружини померли, а батько дитини записаний зі слів матері, тому ним знову ж таки подана заява на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Під час судових дебатів погодився на міру покарання, яку запропонував прокурор.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_4 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 336 КК України, згідно обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 349 КПК України суд за пропозицією прокурора та за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд також дійшов висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб дійти висновку про визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Суд вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце та містить склад кримінального правопорушення передбаченого статтею 336 КК України і обвинувачений винний у вчиненні цього правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки відсутні будь-які підстави для закриття кримінального провадження чи звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст.336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, яке у відповідності зі ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів, конкретні обставини провадження; те, що обвинувачений визнав вину, розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; прокурор просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на 1 рік; особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства; те що ОСОБА_4 здійснював догляд за дружиною ОСОБА_6 , а після її смерті оформив опікунство над малолітньою дитиною-сиротою дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є опікуном над майном малолітньої, що стверджується рішенням Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області №89 від 26.03.2025року Про призначення опіки над дитиною-сиротою та її майном та посвідченням №799, так як батьки дружини померли, що стверджується копіями свідоцтв про смерть Серія НОМЕР_2 та Серія НОМЕР_3 , а батько дитини записаний зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження; подав заяву про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації; наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

У відповідності до висновку органу пробації, який викладено у досудовій доповіді Лубенського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області від 30.10.2024 року щодо ОСОБА_4 , у якому зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, умови його життєдіяльності, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на нього обов`язків відповідно до ч.3 ст.76 КК України

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням наведеного та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який є опікуном малолітньої дитини-сироти, наявності обставин, що пом`якшують покарання щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявності на час вчинення кримінального правопорушення необхідності у здійсненні догляду за хворою дружиною, яка хворіла на невиліковну хворобу, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу особистих сімейних обставин, що зумовлено станом здоров`я дружини обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті 336 КК України, оскільки саме це покарання найбільш відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, а також вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки покладені судом обов`язки будуть гарантувати запобігання вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а заходи контролю стимулюватимуть його виправлення. Таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також усуне хибне припущення про те, що можна ухилитися від конституційного обов`язку по захисту Вітчизни і реального покарання за таких обставин не понести та відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті та принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання не вбачається.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись, ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі терміном 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

На підставі п. п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_4 , в період дії іспитового строку, покласти такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази, які знаходяться в матеріалах справи, а саме копії військового квитка на ім`я ОСОБА_4 , копія довідки ВЛК, копія картки обстеження, копія облікової картки, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , оригінал розписки про отримання повістки та оригінал повістки на відправку на ім`я ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя ОСОБА_1