№ 1-кс/756/33/25
У Х В А Л А

іменем України

27 січня 2025 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003775, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

06 грудня 2024 року до Оболонського районного суду м. Києва поштовим зв`язком надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання прокурора посилається на те, що СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003775, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 01 грудня 2024 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебував за адресою: АДРЕСА_2, в якій також перебував ОСОБА_6 , які спільно вживали алкогольні напої.

У ході спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин один до одного виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 . У ході словесного конфлікту, ОСОБА_6 , направився у приміщення кімнати АДРЕСА_1 , в якій фактично мешкав, однак за ним у приміщення кімнати направився ОСОБА_4 , тримаючи у правій руці предмет, зовні схожий на ніж, який останній взяв у своїй кімнаті.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у вигляді смерті, тримаючи у правій руці предмет, зовні схожий на ніж, наніс ним один удар в область живота, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота, з ушкодженням печінки, від якого останній помер, в короткий проміжок часу. Таким чином, ОСОБА_4 реалізував свій умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 .

Прокурор вказує, що 01.12.2024 слідчою СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві, ОСОБА_7 було проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: два кухонних ножі з дерев`яними ручками; один кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору на лезі; скляна порожня пляшка з-під горілки марки «Хортиця»; порожня скляна чарка з написом «Хлібний дар»; порожня скляна чарка з написом «Олівес» та 20 недопалків від цигарок.

Крім того, 01.12.2024 слідчою СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , в порядку ст. 208 КПК України, за адресою: АДРЕСА_3, під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено: жилетку сірого кольору; кофту біло-сіро-синього кольору; джинси чорного кольору з ременем; взуття чорного кольору; чохол з банківськими картками, гаманець з грошовими коштами; телефон марки «Samsung» та предмет, зовні схожий на ніж із чохлом.

Вилучене майно постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003775.

Поданим клопотанням прокурор, з метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, просить накласти арешт на речові докази, які були вилучені під час проведення обшуку 01.12.2024 за за адресою: АДРЕСА_1 та під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 01.12.2024 за адресою: АДРЕСА_3 .

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та просила його задовольнити. Захисник підозрюваного при вирішенні клопотання прокурора поклався на розсуд суду, а підозрюваний не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши позиції учасників судового засідання, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.12.2024, було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл слідчому СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві на проведення обшуку 01.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Із приписів ч. 7 ст. 236 КПК України убачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що у ході проведення обшуку 01.12.2024, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, та особистого обшуку затриманої особи, було вилучено майно, яке має безпосереднє відношення до даного кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказане майно - є тимчасово вилученим майном.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови слідчої СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 02.12.2024, вилучене під час обшуків майно, - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003775 від 01.12.2024.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

З урахуванням того, що прокурором своїм клопотанням, а також матеріалами поданими в його обґрунтування доведено, що майно вилучене під час обшуків 01.12.2024, є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003775, слідчий суддя, з метою забезпечення збереження речових доказів, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що прокурор, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернулась з клопотанням про арешт майна.

Разом з цим, враховуючи, що 20 недопалків від цигарок - не є майном у розумінні статті 190 ЦК України, а тому накладення арешту на вказані об`єкти не передбачено законом.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003775, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 01.12.2024 за за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: два кухонних ножі з дерев`яними ручками; один кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору на лезі; скляну порожню пляшку з-під горілки марки «Хортиця»; порожню скляну чарку з написом «Хлібний дар» та порожню скляну чарку з написом «Олівес», у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином зазначеними речовими доказами.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 01.12.2024 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: жилетку сірого кольору; кофту біло-сіро-синього кольору; джинси чорного кольору з ременем; взуття чорного кольору; чохол з банківськими картками, гаманець з грошовими коштами; телефон марки «Samsung» та предмет, зовні схожий на ніж із чохлом, у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином зазначеними речовими доказами.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1