Справа № 158/347/25
Провадження № 1-кп/0158/83/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження №0000124 від 08.10.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України,

в с т а н о в и в :

Так, згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

Відповідно, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Київській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

У свою чергу, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого неодноразово продовжувалася та який триває по даний час.

Крім того, за час ведення агресивної війни, підрозділи інформаційно-психологічних спеціальних операцій зс рф постійно здійснюють заздалегідь узгоджені та взаємопов`язані за метою, завданнями, об`єктами та часом інформаційні акції, атаки і заходи, що проводяться одночасно або послідовно за єдиним замислом та планом для вирішення завдань інформаційно-психологічного впливу на цільову аудиторію. Також, розвідувальними органами Міністерства оборони, Федеральної служби безпеки та Служби зовнішньої розвідки рф постійно використовуються усі наявні інформаційні Інтернет - ресурси, Телеграм - канали та сторінки у соціальних мережах громадян України для збору інформації про переміщення, рух або розташування Збройних сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Внаслідок ракетних ударів, здійснених збройними силами рф по військових об`єктах Збройних сил України, які знаходяться на території Волинської області, загинуло чи отримали ушкодження різної тяжкості 14 осіб, зруйновано повністю або пошкоджено 28 об`єктів військового майна, в тому числі озброєння.

У зв`язку із цим, розпочинаючи з 24.02.2022, з метою протидії агресії російської федерації, Офіс Президента України, Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України, щоденно, через засоби масової інформації, закликали населення України не поширювати в соціальних Інтернет мережах інформації про переміщення, рух або розташування Збройних сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

У ході розвитку подій, пов`язаних з військовою агресією рф, ОСОБА_5 , в силу свого віку, освітнього рівня та обізнаності із можливими ризиками і загрозами вогневого ураження чи знищення зброї, озброєння, особового складу ЗСУ внаслідок можливого необдуманого створення умов для допомоги ворогу, шляхом розповсюдження інформації про направлення, переміщення військової допомоги в Україну, а відтак усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і припускаючи їх настання, 14.09.2022, близько 13 год. 30 хв., перебуваючи поруч залізничного переїзду у с. Кадище Луцького району Волинської області, використовуючи камеру власного мобільного телефону марки «Samsung», здійснив відео фіксацію переміщення військової техніки залізничним транспортом на території Волинської області по маршруту н.п. Ківерці - н.п. Клевань, та у подальшому, цього ж дня о 13 год. 47 хв., поширив зазначений вище відео файл у зареєстрованій у багатоплатформовому месенджері Telegram спільноті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », учасником якої також являвся.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 114-2 КК України, тобто у поширенні інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україні, у тому числі про їх переміщення територією України, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в інших джерелах країн-партнерів, вчинене в умовах воєнного стану.

03 лютого 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , та прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений повністю і беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України, а сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому йому кримінальному злочині визнав повністю при обставинах, вказаних в обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо, зокрема тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-2 КК України, віднесено до тяжкого злочину. Про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 повідомлено 03.02.2025.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом встановлено - активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також суд вважає, що узгоджене сторонами покарання є обґрунтованим, відповідає тяжкості вчиненого злочину, даним про особу обвинуваченого, який, неодружений, офіційно не працевлаштований, неповнолітніх дітей на утримання не має, задовільно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність тяжких наслідків внаслідок вчиненого злочину.

Відтак, умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Прокурор, обвинувачений та його захисник, просили затвердити угоду на підставі викладених у ній умовах.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням, з визначенням судом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

Згідно до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2024.

Речовими доказами слід розпорядитися відповідно до статті 100 КПК України.

Цивільний позов не з`являвся, судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 лютого 2024 року укладену між прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2024 - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «IPhone 13 Pro Max» з ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з встановленою сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 та сім-картою формату eSim з абонентським номером НОМЕР_4 - повернути - ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Волинським апеляційним судом.

Вирок суду може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1