Провадження № 1-кп/592/781/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому провадженні в залі суду в м. Суми обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002947, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

встановив:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

20.12.2024 прокурором подано письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 який закінчується, яке підтримав у судовому засіданні, оскільки на думку прокурора ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, раніше заявлені ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились і продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Потерпілий та його представник наполягали на задоволенні клопотання. Зазначили, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, буде впливати на потерпілого.

Суд, заслухавши клопотання та думку прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого та його представника, щодо продовження строку тримання під вартою, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 07.10.2024 ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.11.2024.

Вказана ухвала мотивована тим, що суспільна небезпечність злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 визначене кримінальним законом безальтернативне покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а також те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні наразі триває і всі обставини кримінального правопорушення органом досудового розслідування не встановлено, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни останніми наданих раніше показань. Наявність у підозрюваного ОСОБА_3 судимості (вирок Зарічного районного суду м. Суми від 04.06.2024 за ч.4 ст.186 КК України), наявність на розгляді по суті в Зарічному районному суді м. Суми кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.ч. 3,4 ст.190, ч.1 ст.309 КК України, вчинення інкримінованого в даному випадку злочину під час іспитового строку, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 може вчинити інші кримінальні правопорушення. Інші ризики слідчим не були заявлені, а тому не можуть бути оцінені в судовому засіданні.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 28.11.2024 ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.01.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вирішуючи дане питання суд враховує практику ЄСПЛ висловлену у Рішенні від 12.02.2015 у справі Подвезько проти України (заява № 74297/11) де Суд зазначив наступне: п.20. Суд нагадує, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення у справах «Ладент проти Польщі» та «Хайредінов проти України».

На даний час не досліджені докази сторони обвинувачення: не допитаний потерпілий, свідки сторони обвинувачення, не досліджені письмові докази, інші докази, не допитаний сам обвинувачений, у зв`язку з чим виконати всі процесуальні дії до закінчення строків тримання обвинуваченого під вартою не можливо.

ОСОБА_3 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити новий злочин. При цьому врахування тяжкості злочину у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_3 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинення ОСОБА_3 нового злочину також є цілком виправданим, оскільки не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього постійного джерела доходу для існування та об`єктивно свідчить про наявність передумов для продовження злочинної діяльності з метою свого утримання і покращення матеріального становища.

Перебуваючи на свободі обвинувачений також може вплинути на потерпілих, свідків з метою не надання показань в суді щоб у такий спосіб перешкодити судовому розгляду кримінального провадження, також судом ще не допитувався сам обвинувачений, тому не відомо його відношення до інкримінованого злочину.

Ризик вчинення ОСОБА_3 незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні доведений прокурором.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, у цьому кримінальному провадженні права та інтереси сторони захисту.

З огляду на викладене, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, в тому числі і цілодобовий домашній арешт, не забезпечить запобіганню встановленого ризику, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу перебування обвинуваченого під вартою.

При цьому, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, а тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою до 21.02.2025 включно.

Керуючись ст.ст. 177, 331, 350, 372 КПК України суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21 лютого 2025 року, включно, без визначення розмірі застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для обвинуваченого, який перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1