Справа № 297/5052/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000863 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

встановив:

Представник ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000863 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Своє клопотання мотувує тим, що 06.02.2025 року Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області, було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, в тому числі: грошові кошти в сумі 560 Євро та 10000 польських злотих, які в ході вилучення поміщені до спецпакета НПУ WAR 1530563; мобільні телефони марки «iPhone 12», «Motorola» та «maxcoin», які в ході вилучення поміщені до спецпакету НПУ WAR 1530564; тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 на гр. ОСОБА_3 .

Стороною обвинувачення під час розгляду клопотання про арешт вказувалось про потребу у проведенні слідчих (розшукових) дій із вказаними транспортними засобами, однак не уточнено було яких саме.

Власник (володілець) арештованого майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жодного відношення до вчинення злочину не має, досудовим слідством жодного процесуального документа останньому не вручено, а в межах кримінальної справи він допитувався тільки в якості свідка

Повернення грошей у користування його власником жодним чином не зможе перешкодити досудовому розслідування кримінального правопорушення, а уразі потреби власники нададуть автомобілі для проведення слідчих дій на першу вимогу.

Вважає, що накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області арешт на вищевказаний тимчасово вилучені кошти підлягає скасуванню в силу того, що дане майно жодного відношення до кримінального правопорушення, не має, а тому немає необхідності у подальшому арешті гроші і такий потрібно зняти.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали клопотання, якими ініціатор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів ; 2)спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Однак в силу того, що власниця грошей та уповноважена ними особа не мають жодного відношення до кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюються особи, а тому немає необхідності у подальшому арешті транспортних засобів і такий слід скасувати.

При прийнятті рішення суд враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, і те, що стороною обвинувачення жодних клопотань щодо приєднання доказів під час розгляду не заявлялось.

Тому, суд приходить до висновку, що накладення арешту на транспортні засоби із викладених у клопотанні мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку із чим повинен бути скасований й тому клопотання підлягає до повного задоволення.

При розгляді клопотання суд, враховуючи положення кримінального процесуального закону, сприяв учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

Крім того, суд вважає, що задоволення клопотання буде ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна підозрюваного, про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання задоволити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 06.02.2025 року у справі № 297/5052/24 в рамках кримінального провадження № 0000863 від 16.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: грошові кошти в сумі 560 Євро та 10000 польських злотих, які в ході вилучення поміщені до спецпакета НПУ WAR 1530563; мобільні телефони марки «iPhone 12», «Motorola» та «maxcoin», які в ході вилучення поміщені до спецпакету НПУ WAR 1530564; тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 на гр. ОСОБА_3 , яке в ході вилучення поміщене до паперового конверта НПУ СУ.

Повернути арештоване майно представнику ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_4 (ордер № 1073556 від 20.02.2025).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5