ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 631/459/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/462/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представників потерпілих - ОСОБА_9 ,

обвинуваченої - ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та представника потерпілих ОСОБА_9 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07.10.2024 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Харків, громадянку України, яка має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштовану, вдову, яка має малолітню доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, та призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислюється з 08.05.2019, тобто з дня затримання останньої на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення - з 08.05.2019 по 07.10.2024, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Визначено вважати, що ОСОБА_10 на день проголошення вироку повністю відбула призначене покарання, у зв`язку із чим останню звільнено з-під варти в залі суду.

До набрання вироком законної сили обраний щодо обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на особисте зобов`язання з покладенням на останню наступних обов`язків:

1) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

2) з`являтися в судові засідання за викликом суду.

Стягнуто з ОСОБА_10 судові витрати за проведення судово-психологічних експертиз в розмірі 30 400 гривень.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_14 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, - 100 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь малолітньої дитини ОСОБА_13 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, - 200 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, - 100 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь малолітньої дитини ОСОБА_13 , в рахунок відшкодування шкоди завданої смертю, грошову суму в розмірі 1 700 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття або до відновлення можливості законним представником, матір`ю дитини ОСОБА_10 , оскільки остання не позбавлена батьківських прав, виконувати свої батьківські обов`язки.

Накладений арешт, згідно трьох ухвал слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 14.05.2019, - скасовано.

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

Оскаржуваним вироком встановлено, що ОСОБА_10 вчинила умисне вбивство перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, що виникло внаслідок жорстокого поводження, яке принижувало її честь та гідність, та мало системний характер з боку потерпілого ОСОБА_15 , за обставин попереднього тривалого накопичення негативних психоемоційних переживань, приниження гідності, образи, відчуття безпорадності, що викликало в обвинуваченої стан вираженого емоційного напруження. Зазначений стан мав істотний вплив на поведінку обвинуваченої та проявився в імпульсивній розрядці раніше накопиченої напруги з обмеженим усвідомленням наслідків своїх дій.

Так, 08.05.2019, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 знаходилася в кімнаті житлового будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_16 , де вони спільно мешкали.

Під час розмови ОСОБА_10 повідомила чоловікові ОСОБА_16 про те, що їх малолітня донька ОСОБА_13 , 2014 року народження, за декілька днів до вказаної події розповіла їй про те, що коли вона перебувала в гостях у дідуся, а саме ОСОБА_8 , то останній гладив її по статевим органам. Вона записала на свій мобільний телефон розмову між нею та донькою, так як вважала неприпустимою таку поведінку, та запропонувала своєму чоловікові звернутися до правоохоронних органів з приводу розпусних дій відносно їх доньки з боку батька чоловіка - ОСОБА_8 .

В ході розмови ОСОБА_16 сказав, що побалакає з батьком, так як це може бути фантазіями доньки, та запропонував вказане відео видалити з телефону, на що ОСОБА_10 відмовилась, та зазначила, що дитина в п`ять років не буде казати неправду.

Між останніми виникла сварка, в ході якої ОСОБА_16 спробував відібрати у останньої мобільний телефон, після чого між ними виникла бійка, в ході якої ОСОБА_16 схопив її за волосся та декілька разів ударив головою об диван, після чого скрутив їй руку та відібрав телефон. Вона попрохала повернути їй телефон та не видаляти відео. В подальшому ОСОБА_16 заспокоївся та поклав телефон на диван. ОСОБА_10 , забравши свій телефон, пішла до кухні, після чого ОСОБА_16 пішов за нею та схопив її за шию обома руками та почав душити, намагаючись вихватити телефон.

Перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, психологічною підставою якого стало виражене емоційне напруження (стрес), що обмежив можливість усвідомлення нею значення своїх дій, їх контролю та регуляції, яке виникло внаслідок протизаконного насильства з боку ОСОБА_16 , що виразилось в побитті та душінні ОСОБА_10 , від якого обвинувачена була змушена захищатися, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_16 , схопила зі столу, що знаходився позаду, кухонний ніж з довжиною клинка 14,2 см, яким нанесла один удар в передню ліву частину грудної клітини, в область серця, що є життєво важливим органом людини, заподіявши одне проникаюче колото-різане поранення передньої лівої частини грудної клітини, від якого настала смерть ОСОБА_16 .

Своїми умисними діями ОСОБА_10 спричинила ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого поранення грудної клітини, що бере початок колото-різаною раною на лівій передній поверхні грудної клітини по лівій білягрудинній лінії, яке має рановий канал довжиною близько 10-12 см, направлений спереду назад, дещо зліва направо, з ушкодженнями по протяжності грудино-реберного з`єднання 5-го лівого ребра, навколосерцевої сумки, передньої та задньої стінок правого передсердя, судин лівої легені з крововиливами в перикард та ліву плевральну порожнину.

Дане поранення утворилося від ударної дії з достатньою силою гострого колючо-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа із наступними характеристиками: односторонньо гострий, гострий, наявність «П» подібного поперечного перерізу обушка з вираженими ребрами довжиною не менше 10-12 см, шириною клинка на рівні занурення - не більше 2,2 см. При утворенні колото-різаного поранення в процесі занурення клинка в тіло площина клинка ножа розташовувалась майже у вертикальній площині по відношенню до травмуючої поверхні (лівої передньої поверхні грудної клітки), обушок клинка був звернений догори. При заподіянні колото-різаного поранення грудної клітини занурення клинка здійснювалося майже перпендикулярно до ушкодженої поверхні, можливо на більшу половину його довжини.

Причиною смерті ОСОБА_16 явилася тампонада навколосердної сумки кров`ю та гостра нестача крові, які обумовлені вищевказаним проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітини з ушкодженнями серця і судин лівої легені. Дане ушкодження супроводжувалось крововиливом в порожнину навколосердної сумки та плевральну порожнину, що зумовило порушення і в подальшому зупинку серцевої діяльності.

Таким чином, між зазначеним проникаючим колото-різаним пораненням і причиною настання смерті ОСОБА_16 мається причинний зв`язок.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та представник потерпілих ОСОБА_9 подали на нього апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 просить скасувати вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07.10.2024 стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої ОСОБА_10 в силу його м`якості та у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню, та незастосуванню закону, який підлягає застосуванню, тобто кваліфікацію дій обвинуваченої за ст.116 КК України, а не за ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.396 та ч.3 ст.404 КПК України дослідити наявні в матеріалах кримінального провадження докази, допитати обвинувачену ОСОБА_10 ; потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; дослідити показання свідка ОСОБА_17 ; дослідити письмові докази у справі: - протокол огляду місця події з фототаблицею від 08.05.2019 - території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 :

- висновок експерта № 72-НВт/19 від 25.06.2019 за результатами судово- медичного дослідження трупа ОСОБА_16 ;

- висновок експерта №41-НВ/19 від 04.06.2019, за результатами судово- медичного дослідження ОСОБА_10 ;

-висновок експерта №15/435-ДМ/2019 від 10.06.2019;

-висновок експерта №15/434-ДМ/2019 від 07.06.2019;

-висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи №13643 від 27.06.2019;

-висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи №13644 від 15.07.2019;

-висновок фахівця №28-НВ/19 від 18.05.2019;

- диск із відеозаписом, на якому зафіксовано вільну розповідь малолітньої ОСОБА_13 про події 08.05.2019

Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити їй покарання у виді 10 років позбавлення волі

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, прокурор зазначає, що враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, фактичних даних, встановлених під час судового розгляду, дії обвинуваченої ОСОБА_10 були вірно кваліфіковані на стадії досудового розслідування за ч.1 ст.115 КК України та ця кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. При цьому, прокурор вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки всім доказам у справі та показанням потерпілих і свідків. Таким чином, як зазначає прокурор, перекваліфікація судом дій ОСОБА_10 без врахування фактичних обставин кримінального провадження є необґрунтованою та безпідставною, у зв`язку з чим призначення обвинуваченій ОСОБА_10 покарання є надмірно м`яким і не сприятиме її виправленню та запобіганню вчиненню нових злочинів в майбутньому.

Представник потерпілих ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати виною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.396 та ч.3 ст.404 КПК України дослідити матеріалах кримінального провадження докази, допитати обвинувачену ОСОБА_10 ; потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; показання свідка ОСОБА_17 ; дослідити письмові докази у справі: протокол огляду місця події з фототаблицею від 08.05.2019 - території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; висновок експерта № 72-НВт/19 від 25.06.2019 за результатами судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_16 ; висновок експерта М41-НВ/19 від 04.06.2019, за результатами судово-медичного дослідження ОСОБА_10 ; висновок експерта №15/435-ДМ/2019 від 10.06.2019; з з експерта М15/434-ДМ/2019 від 07.06.2019; висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи №13643 від 27.06.2019; висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи №13644 вед 15.07.2019; висновок фахівця М28-НВ/19 від 18.05.2019; диск із відеозаписом на якому зафіксовано вільну розповідь малолітньої ОСОБА_13 про події 08.05.2019.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки показанням потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в висновку фахівця № 28-НВ/19 від 18.05.2019, ДВД-диску з відеозаписом допиту свідка ОСОБА_17 , протоколу огляду предметів від 25.07.2019, висновку експерта №15/435-ДМ/2019 від 10.06.2019, висновку експерта №15/434-ДМ/2019 від 07.06.2019, висновку експерта М41-НВ/19 від 04.06.2019, висновку судово-психологічної експертизи №13643 від 27.06.2019, а також не залучено експерта для встановлення емоційного стану обвинуваченої під час вчиненого злочину, а висновки суду ґрунтуються лише на показаннях обвинуваченої щодо вчинення неправомірного фізичного насилля з боку потерпілого, та не відповідають судово-медичним даним, встановленим при експертному дослідженні трупу і не узгоджуються з іншими, дослідженими судом доказами.

В своїх апеляційних доводах представник потерпілих зазначає, що обвинувачена раніше вже застосовувала до потерпілого ОСОБА_8 кухонний ніж та під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_10 неодноразово була ініціатором конфліктів.

Представник потерпілих також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно і необґрунтовано було не взято до уваги відомості постанови про закриття кримінального провадження від 31.05.2019 за знаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, що порушено 04.06.2019 за заявою від ОСОБА_10 з проханням вжити заходи до ОСОБА_8 , який вчинив розпусні дії щодо її малолітньої доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, апелянт просить врахувати при призначенні покарання відомості про особу обвинуваченої, фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпеку вчиненого злочину, його характер та ступінь тяжкості, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин,

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, потерпілиїх та їх представника, які частково підтримали апеляційні скарги сторони обвинувачення і вважали за необхідне скасувати оскаржуваний вирок внаслідок наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, думку обвинуваченої та її захисника, які заперечували щодо задоволення поданих апеляційних скарг, колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, дійшла висновку, що подані апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та представника потерпілих ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах доводів та вимог апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих, колегія суддів погоджується з ними лише в частині наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що справа його буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Відповідно до ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У частині 1 ст. 91 КК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Відповідно до вимог п. 2 ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно вимог ст. ст. 409, 412 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є неповнота судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення, органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд першої інстанції за наслідками судового розгляду, дослідивши наявні у матеріалах кримінального провадження докази та надавши їм відповідну оцінку, дійшов висновку, що обвинувачена вчинила умисне вбивство потерпілого ОСОБА_16 в стані стані сильного душевного хвилювання, а тому кваліфікував дії ОСОБА_10 за ст. 116 КК України.

На думку колегії суддів, висновок суду щодо перекваліфікації дій та визнання ОСОБА_10 винною у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 116 КК України є передчасним та не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, з наступних підстав.

Так, частиною 1 статті 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, тобто за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині

З об`єктивної сторони даний злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

За статтею 116 КК України кримінальна відповідальність передбачена за умисне вбивство вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстоким поводженням або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Суб`єктивна сторона вбивства, відповідальність за яке передбачена статтею 116 КК України, характеризується умислом, виникнення якого обумовлене таким емоційним станом винного, що значною мірою знижував здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, станом фізіологічного афекту, яким є короткочасна інтенсивна емоція, що панує у свідомості людини і позбавляє її певною мірою (хоча і не повністю) можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Поведінка особи під час сильного душевного хвилювання регулюється не заздалегідь обміркованою метою, а тим почуттям, що викликає раптові, імпульсивні дії.

Сильним душевним хвилюванням (фізіологічним афектом) є раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що протікає швидко і бурхливо, та певною мірою знижує здатність особи усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Таким, що виник раптово, визнається стан сильного душевного хвилювання, процес виникнення і протікання якого характеризується неочікуваністю, миттєвістю, бурхливістю, швидкоплинністю.

Тобто, психічне ставлення особи при вчиненні цього злочину характеризують дві особливості: 1) умисел завжди є таким, що раптово виник, і афектованим; 2) емоційний стан винної особи характеризується сильним душевним хвилюванням, що певною мірою знижує її здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Колегія суддів виходить з того, що обов`язковою умовою кваліфікації дій за статтею 116 КК України є доведення такого стану сильного душевного хвилювання засобами процесуального доказування. При цьому встановлення фактичних даних, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ст. 116 КК, і які могли б викликати у винного стан сильного душевного хвилювання, є компетенцією суду.

Натомість короткочасна інтенсивна емоція, що панує у свідомості людини і визначається як стан фізіологічного афекту, є суто психолого-психіатричним критерієм, який встановлюється на підставі відповідної експертизи.

В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року вказано, що умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст. 115 КК України, а також без ознак, передбачених ст.ст. 116-118 КК України, зокрема, в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч.1 ст. 115 КК України.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що для з`ясування, чи вчинено діяння в стані сильного душевного хвилювання, суди мають призначати психолого-психіатричну експертизу.

Натомість, як вбачається з матеріалів судового провадження, під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було проведено судово-психіатричну експертизу №350 від 08.06.2019 року та судово-психологічну експертизу за №13644 від 15.07.2019 року.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №350 від 08.06.2019 року, ОСОБА_10 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_10 перебувала поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.4 арк.86 - 88).

Разом з цим, згідно висновку судово-психологічної експертизи №13644 від 15.07.2019 року основними індивідуально-психологічними особливостями ОСОБА_10 є: нормативний рівень інтелектуального розвитку, функціонування пам`яті, мислення, уваги, сприйняття в межах вікової норми, екстравертованість, переважання холеричного типу темпераменту (основними особливостями якого є підвищена емоційність та збудливість), емоційна нестійкість, невміння змінити програму поведінки в умовах, які вимагають її швидкої перебудови, лабільність настрою, часта та різка зміна почуттів від позитивних до негативних, зниження вольового контролю, схильність до імпульсивних реакцій, підвищеної тривожності, вразливість, схильність до проявів образи, потреба у позитивній оцінці своєї особистості та повазі з боку значимих оточуючих, помірна товариськість, деяка настороженість та підозрілість по відношенню до людей, чутливість до критичного чи негативного ставлення з боку значимих оточуючих, образливість, практичність суджень, свідоме ставлення до загальновизнаних моральних правил і норм, схильність до фіксації на психотравмуючих подіях та почуттях, які пов`язані із ними, високий рівень почуття провини, що свідчить про відчуття докорів сумління та засудження свого вчинку.

На поведінку ОСОБА_10 у досліджуваній ситуації суттєво вплинули наступні її індивідуально-психологічні особливості, а саме: потреба у позитивній оцінці своєї особистості та повазі з боку значимих оточуючих, образливість, чутливість до критичного чи негативного ставлення з боку значимих оточуючих, схильність до фіксації на психотравмуючих подіях та почуттях, які пов`язані із ними, невміння змінити програму поведінки в умовах, які вимагають її швидкої перебудови.

ОСОБА_10 на момент інкримінованого їй діяння знаходилась в стані вираженого емоційного збудження (фрустрації), що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання.

ОСОБА_10 на момент інкримінованого їй діяння у стані фізіологічного афекту, як психологічної підстави сильного душевного хвилювання, не перебувала. (т.4 а.с.168-178).

Отже, висновки судово-психіатричної експертизи №350 від 08.06.2019 року та судово-психологічної експертизи №13644 від 15.07.2019 року мають суперечності в частині можливості обвинуваченою ОСОБА_10 повністю усвідомлювати свої дії та керувати ними під час інкримінованого їй злочину.

Разом з цим, під час судового розгляду не було допитано експертів, які провадили зазначені вище експертизи.

При цьому, відповідно до п.1 ч.2 ст.332 КПК України, суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.

Крім того, колегія суддів бере до уваги роз`яснення, що містяться в пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року, відповідно до яких, для з`ясування, чи вчинено діяння в стані сильного душевного хвилювання, суди мають призначати психолого-психіатричну експертизу.

Однак, суд першої інстанції констатував вчинення ОСОБА_10 злочину у стані сильного душевного хвилювання, не призначивши комплексну психолого-психіатричної експертизи у справі. З огляду на те, що проведені судово-психологічної та судово-психіатрична експертизи у цій справі містять певні суперечності між собою, а також враховуючи те, що психолого-психіатрична експертиза, як і кожна експертиза, потребує спеціальних знань у певній галузі, відмінній від права, а тому суд без проведення відповідного дослідження достеменно не може встановити факту перебування особи у стані сильного душевного хвилювання.

При цьому, суд першої інстанції, мотивуючи свої висновки щодо вчинення ОСОБА_10 злочину за ст.116 КК України, взяв до уваги фактично за основу пояснення обвинуваченої під час судового розгляду, висновки судово-психологічної експертизи №13644 від 15.07.2019 року та відомості протоколу проведення слідчого експерименту від 04.06.2019 року за участю ОСОБА_10 , але не надав оцінки в сукупності з дослідженим в судовому засіданні протоколу огляду предметів від 25.07.2019, з якого вбачається, що в присутності понятих слідчим було оглянуто ДВД-диск, який було надано ОСОБА_18 та в подальшому постановою слідчого було визнано речовим доказом та який було оглянуто в ході судового засідання, на якому зафіксовано малолітню ОСОБА_13 , яка розповіла про обставини які відбулись 08.05.2019, а саме те, що її батько стояв біля хати, а мати вискочила з ножем та попала батьку в спину та ніж вийшов через живіт, після чого батько впав та покотився. Мати помила ніж від крові та побігла до сусідки на ім`я ОСОБА_19 . Також вказала, що її дідусь трусики їй не знімав, а заставляла знімати мама перед камерою, але не змогла (т.4 арк.180-184).

Крім цього, судом першої інстанції не надано оцінки в оскаржуваному судовому рішенні висновку судово-психологічної експертизи за №13643 від 27.06.2019, з якого вбачається, що у малолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вираженої схильності до фантазування та навіювання під час психодіагностичного обстеження не виявлено. Малолітня ОСОБА_13 з урахуванням її емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку може правильно сприймати, запам`ятовувати і відтворювати події, які відбувалися з нею і оточуючими, давати правильну конкретно-описову характеристику того, що відбувається без глибокого розуміння внутрішнього змісту дій оточуючих (т.4 арк.230-236).

Разом з цим, єдиним очевидцем подій у цій справі була малолітня донька обвинуваченої - ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні не була допитана з метою забезпечення захисту та соціально психологічної підтримки у процесі правосуддя дитини, яка стала свідком насильства, та недопущення її повторного психологічного травмування (віктимізацїї).

Допитані в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_17 з даного приводу пояснили, що після смерті ОСОБА_16 до ОСОБА_17 приїхали в гості потерпіла з онукою. В ході спілкування дитина сама почала розповідати про трагічні події 08.05.2019, а вона взяла свій телефон та зняла розповідь на камеру. При цьому дитина розповіла як її мати взяла ніж та нанесла удар ОСОБА_20 .

Також свідок ОСОБА_17 розказала, що дівчинка повідомила подробиці того дня, а саме: «В той день вона попросила її одягнути, бо вона замерзла. Її мати відштовхнула дитину, бо була зайнята телефоном. Її батько це побачив і кинув телефон, який розбився. Її мати взяла ніж і зарізала тата на порозі, прямо на її очах. Після чого батько впав, а мати схватила ніж і помила його на кухні. Потім мати побігла до сусідки, а вона побігла за нею». Також свідок доповнила, що записала цю розмову на телефон із дозволу ОСОБА_21 .

Згідно протоколу огляду місця події з фототаблицею від 08.05.2019 - території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого зафіксована обстановка на місці та виявлено труп ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також виявлено та вилучено ніж з рукояткою чорно-коричневого кольору, довжиною 26 см, довжиною леза 14.2 см, шириною леза 2,4 см в найтовщій його частині, мобільний телефон чорного кольору «Ergo», з пошкодженим склом. При цьому мобільний телефон виявлено на подвір`ї зазначеного домоволодіння, а не у будинку, що також спростовує показання обвинуваченої щодо місця заподіяння ножового поранення ОСОБА_16 .

Тобто, у вироку суду не надано оцінки вищезазначеним доказам, а також показанням потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_17 , та яким саме чином вони підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні умисного вбивства в стані сильного душевного хвилювання.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість врахування при ухваленні остаточного рішення постанови про закриття кримінального провадження від 31.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, яку було долучено до матеріалів кримінального провадження представником потерпілих вбачається, що 04.06.2019 до Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_10 з проханням вжити заходи до ОСОБА_8 , який вчинив розпусні дії щодо її малолітньої доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.8 арк. 215-218).

Зазначена неповнота судового розгляду, дослідження судом першої інстанції обставин без надання оцінки доказам, які могли істотно вплинути на висновки щодо фактичних обставин кримінального провадження, а тому висновки суду щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_10 за ст. 116 КК України є передчасними.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, що відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_28 .

За таких обставин, суд першої інстанції до ухвалення остаточного судового рішення у цій справі, всупереч вимог ст.94 КПК України, надав наперед оцінку доказам у цій справі, внаслідок чого, у порушення вимог статей 22, 92 КПК України, судом не створено необхідних умов для реалізації сторонами їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, твердження прокурора та представника потерпілих про те, що судовий розгляд цього кримінального провадження відбувся з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що могло призвести до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, є слушними.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про наявність неповноти судового розгляду, яка істотно впливає на висновки суду щодо доведеності чи недоведеності пред`явленого обвинувачення, оцінку доказів щодо кожного окремо так і їх сукупності. Згідно вимог п.п.1, 2, 3 ч.1 ст. 409, п.1 ч.1 ст.410, п.п.1-4 ч.1 ст.411, ч.1 ст.412 КПК України зазначені порушення, щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою для скасування оскаржуваного обвинувального вироку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зокрема положеннями ст. 91 та ст. 94 КПК України.

Із цього вбачається, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен був дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Згідно з п. 15 ст. 7, ст. 22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції не виконав.

При цьому, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості самостійно усунути вищезазначені недоліки, оскільки в поданих апеляційних скаргах сторонами кримінального провадження не ставиться питання призначення психолого-психіатричної експертизи у справі, а апелянтами не заявлялися відповідні клопотання в ході судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності скасування оскаржуваного судового рішення та призначення нового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 в суді першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційні скарги сторони захисту в цій частині підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, щодо неналежного дотримання судом вимог, передбачених ст. 370 КПК України, тобто в частині обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, а також стосовно неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки дослідження певних підстав пов`язаних з обґрунтованістю обвинувачення випливає з відомостей встановлених при розгляді в суді апеляційної інстанції, а деякі висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та містять істотні суперечності, що чітко передбачено в якості підстав для скасування вироку в нормах, що містяться у п.п.1, 2, 3 ч.1 ст. 409, п.1 ч.1 ст.410, п.п.1-4 ч.1 ст.411, ч.1 ст.412 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вищезазначених засад кримінального провадження та вимог п.2 ч.3 ст.374 і ст. 370 КПК України щодо змісту мотивувальної частини обвинувального вироку не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 10, 13, 15, 19 ч.1 ст.7 КПК України - верховенство права, законність, диспозитивність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист; а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З метою забезпечення належного дотримання під час судового розгляду саме цих загальних засад кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 в суді першої інстанції.

Решту апеляційних доводів прокурора та представника потерпілих, колегія суддів вважає передчасними, оскільки згідно ч. 1 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги правову позицію, викладену в постановах Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.12.2020 у справі №444/2200/15-к (провадження №51-2322кмо18), від 14.09.2020 у справі №740/3597/17 (провадження №51-6070кмо19) та від 23.09.2019 у справі №728/2724/16-к (№51-7543кмо18), відповідно до якої, у разі встановлення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 370, 419, ч. 2 ст. 416 КПК України, він не може залишити поза увагою доводи апеляційної скарги прокурора чи потерпілого щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки в протилежному випадку це призведене до неможливості застосування такого закону при новому розгляді в суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, суду першої інстанції під час нового судового розгляду, при наявності обґрунтованих підстав та з урахуванням доведеності вини за пред`явленим обвинуваченням, необхідно ретельно перевірити апеляційні прокурора та представника потерпілих щодо м`якості призначеного покарання, враховуючи усі фактичні обставини цього кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченої, а також належним чином встановити наявність чи відсутність обставин, передбачених ст.ст.66, 67 КК України.

Оскільки сторони при апеляційному розгляді не заявляли будь-яких клопотань про зміну або обрання запобіжного заходу, колегія суддів, відповідно до вимог ч.4 ст.176 КПК України, позбавлена процесуальної можливості вирішувати це питання.

Керуючись ст.ст. 405, 407 ч.1 п.6, 409 ч.1 п.п.1, 2, 3, ст. 410 ч.1 п.1, ст.411 ч.1 п.п.1-4 412 ч.1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та представника потерпілих ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_10 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді :