ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1661/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/279/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2024 року укримінальному провадженні, внесеному 11 березня 2024 року до ЄРДР за №0000165, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиман Зміївського району Харківської області, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115; ч.4 ст.185; ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2024 року ОСОБА_8 засуджено:

- за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років;

- за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

- за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 10 березня 2024 року, в вечірній час доби, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в період дії воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрав радіоприймач акумуляторний з блютузом та USB, Golon RX-99 вартістю - 795 грн. 15 коп.

Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 795 грн. 15 коп.

Крім того, 11 березня 2024 року близько 03:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу кафе "Затишок", що розташоване за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с-ще. Слобожанське, вул. Дружби, буд. 12-А, діючи умисно, повторно, в період дії воєнного стану шляхом розбиття вікна протиправно проник до приміщення вищевказаного кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яке належить ФОП ОСОБА_11 , де поклав до кишеней свого одягу напій "Schweppes Bitter" безалкогольний 0,33 л., у кількості 1 металевої банки, вартістю 35 грн., напій "Bum original" безалкогольний енергетичний 0,25 л., у кількості 1 металевої банки, вартістю 50 грн., напій "Red Bull" безалкогольний енергетичний 0,25 л., у кількості 2 металевих банок, вартістю 100 грн., ікру скандинавських риб "Водний світ з копченою сьомгою", 160 г, вартістю 65 грн., лососеву ікру зернисту "Вершина Аляски" в металевій банці 90 гр., вартістю 260 грн., ікру лососеву зернисту "АСС" в металевій банці 100 г.,вартістю 200 гривень, соус "Чумак" вагою 24 гр, в загальній кількості 3 штуки,, вартістю 30 гривень, вершки порційні ультрапастеризовані "Бурьонка" жирністю 10% в кількості 8 порцій, вартістю 40 гривень, мариновані- шампіньйони закусочні "Верес" 300 гр в скляній банці, вартістю 95 гривень, які поклав до кишень свого одягу, загальною вартістю - 875 грн., але його дії було припинено працівниками Державної служби охорони, які прибули на виклик сигналізації.

Таким чином, ОСОБА_8 не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме внаслідок припинення його дій співробітниками Державної служби охорони, які прибули на виклик сигналізації.

Крім того, 12 березня 2024 року, в період часу із 22:00 год. по 23:00 год., ОСОБА_8 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи агресивно, бажаючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_12 , узяв в праву руку молоток, та із силою наніс його металевою частиною не менше 14 ударів в тім`яно - потиличну частину та не менше 7 ударів в обличчя останнього, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_12 наступні тілесні ушкодження:

- голови: відкриту черепно - мозкову травму, у формі забійних ран, у кількості шести та восьми в правій та лівій тім`яно - потиличній області відповідно, крововиливи в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в лівій лобно - тім`яно - потиличній області праворуч та ліворуч, множинні уламкові переломи лобно - тім`яно - потиличної кістки праворуч та ліворуч, травматичні внутрішньочерепні крововиливи з масивним руйнуванням речовини головного мозку в вищевказаних ділянках, набряк, набрякання головного мозку з дислокацією стволової частини;

- обличчя: багато уламкові переломи кісток та хрящів носу, забійні рани у кількості трьох та двох в області підборіддя праворуч та ліворуч, з розтрощенням кісток нижньої щелепи праворуч та ліворуч.

За ступенем тяжкості вищевказані закриті багато уламкові переломи кісток та хрящів носу, закриті переломи нижньої щелепи праворуч та ліворуч, як в сукупності, так і кожне окремо відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

За ступенем тяжкості вищевказана черепно - мозкова травма, у своїй сукупності, що утворилася по єдиному механізму відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_8 , в той же день, в період часу з 22:00 год. до 23:00 год., від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_12 . Причиною смерті ОСОБА_12 стала вищевказана відкрита черепно - мозкова травма у формі переломів кісток черепа, травматичних внутрішньочерепних крововиливів, з масивним руйнуванням головного мозку, що призвела до розвитку набряку та набрякання головного мозку, з дислокацією стволової частини.

Крім того, 13 березня 2024 року, близько 19:00 год., ОСОБА_8 перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, в умовах дії воєнного стану шляхом вільного доступу, викрав драбину із чорного металу,довжиною 3,1 м, шириною 50 см, складену із 2 кутків 5 на 5 см, з`єднаних між собою десятьма металевими трубами діаметрами по 2,5 см, коричневого кольору вартістю - 800 грн., що належить потерпілому ОСОБА_13 .

Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 800 грн.

Крім того, 13 березня 2024 року, близько 21:30 год., ОСОБА_8 перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , піднявся на другий поверх, діючи умисно, повторно, в умовах дії воєнного стану, через незачинені двері увійшов до приміщення кладової кімнати житлового поверху, звідки викрав соняшникову рафіновану олію для смаження ДСТУ 4492:2017 вагою 8,74 кг в полімерній пляшці торгівельної марки «CUGUIV EXTRA» вартістю 465 грн., після чого увійшов до приміщення загальної кухні житлового поверху, звідки викрав пальники - розсікачи з кришками (8 штук) для газової плити «Greta» вартістю 855 грн. 50 коп., що належать потерплій ОСОБА_14 .

Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 , матеріальну шкоду на загальну суму 1320 грн. 50 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в апеляційній скарзі в редакції внесених до неї змін просить вирок Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині засудження його за ч.4 ст.185; ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення про застосування ч.1 ст.70 КК України і призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

В обґрунтування посилається на те, що вартість викраденого майна за злочинами, передбаченими ч.4 ст.185; ч.3 ст.15 ч.4, ст.185 КК України, які вчинив ОСОБА_8 , є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

В обґрунтування посилається на те, що обвинувачений вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; має постійне місце проживання, відчуває почуття сорому.

Обвинувачений ОСОБА_15 в апеляційній скарзі просить вирок просить вирок Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2024 року щодо нього змінити в частині призначеного покарання, оскільки вважає вирок занадто суворим.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що судом при призначенні йому покарання не враховані пом`якшуючи обставини, а саме те, що він в силу ст.89 КК України не судимий, вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочинів, має інфекційне хронічне захворювання.

Водночас зазначає, що судом не було взято до уваги висновки судово-психіатричної експертизи, відповідно до яких він має хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання психостимуляторів. Вживання психостимуляторів впливає на його психічний стан, що на його думку, й послугувало причиною скоєння ним злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, оскільки свій емоційний стан він не зміг подолати. Просить врахувати наведені обставини та призначити йому обстеження у психіатричному диспансері, та врахувати усі наведені обставини, що пом`якшують покарання.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні просив апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити. Щодо апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника заперечував.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали свої апеляційні скарги та заперечували щодо апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено за процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, під час якого було допитано обвинуваченого ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, вивчено дані, що характеризують особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд на момент ухвалення вироку правильно прийшов до висновку про винуватість та відповідно кваліфікував дії останнього за ч.1 ст.115; ч.4 ст.185; ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Поряд з цим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені за ч.4 ст.185; ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_8 вчинив за епізодами крадіжки майна: 10 березня 2024 року у потерпілого ОСОБА_10 на суму 795 грн. 15 коп.; 13 березня 2024 року у потерпілого ОСОБА_13 на суму 800 грн., 13 березня 2024 року у потерпілої ОСОБА_14 на суму 1320 грн. 50 коп.; За епізодом замаху на крадіжку майна 11 березня 2024 року у потерпілого ФОП ОСОБА_11 на суму 875 грн.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.185; ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України (за вищевказаними епізодами), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, у 2024 році становив 3028 грн. (1514?2=3028).

Як убачається з досліджених судом першої інстанцій матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду:за епізодами крадіжки майна від: 10 березня 2024 року у потерпілого ОСОБА_10 на суму 795 грн. 15 коп.; 13 березня 2024 року у потерпілого ОСОБА_13 на суму 800 грн., 13 березня 2024 року у потерпілої ОСОБА_14 на суму 1320 грн. 50 коп.; За епізодом замаху на крадіжку майна 11 березня 2024 року у потерпілого ФОП ОСОБА_11 на суму 875 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_8 майна за вищезазначеними епізодами становила суми які є меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн., то колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ч.2 ст.433 КПК України, посилання в судовому рішенні першої інстанції на скоєння обвинуваченим таємного викрадення майна за епізодами крадіжки майна від: 10 березня 2024 року у потерпілого ОСОБА_10 на суму 795 грн. 15 коп.; 13 березня 2024 року у потерпілого ОСОБА_13 на суму 800 грн., 13 березня 2024 року у потерпілої ОСОБА_14 на суму 1320 грн. 50 коп.; за епізодом замаху на крадіжку майна 11 березня 2024 року у потерпілого ФОП ОСОБА_11 на суму 875 грн., підлягає виключенню як таке, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

При цьому, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини та наслідки їх вчинення, данні про особу винного ОСОБА_8 , який в силу ст..89 КК України не судимий, не працює, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, має постійне місце реєстрації, страждає на хронічні захворювання.

З огляду на викладене, відсутність у обвинуваченого пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_8 покарання (його вид та строк) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

Щодо доводів захисника та обвинуваченого про необхідність пом`якшення покарання останньому, то вони не є слушними, оскільки обвинуваченим було вчинено кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким, за який законом про кримінальну відповідальність, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Сам обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий, неодружений, не працює.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства на той строк, як визначив суд, а призначення більш м`якого покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо його виправлення.

При цьому, виключення з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.185; ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, не спростовує суспільної небезпеки як вчиненого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, так й самої особи обвинуваченого ОСОБА_8 , а самі обставини його вчинення навпаки вказують на підвищену суспільну небезпечність останнього та обґрунтовує необхідність залишення покарання незмінним.

Поряд з цим, посилання обвинуваченого на наявність у нього хронічного психічного захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання психостимуляторів, що на його думку, послугувало причиною скоєння ним злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та необхідність його обстеження у психіатричному диспансері, не є слушними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 315 від 06 травня 2024 року, ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання психостимуляторів. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 , відповідно до свого психічного стану, застосування заходів медичного характеру не потребує. Судом ці дані також були взяті до уваги, та вони не є такими, що знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 12 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині засудження його за ч.4 ст.185; ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення про застосування ч.1 ст.70 КК України і призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового розгляду: о «12» годині «30» хвилин «28» березня 2024 року.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4