СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1915/25
ун. № 759/6934/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному проваджені №0000046 внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 26.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення ч. 2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2025 р. до слідчого судді надійшло вище зазначене клопотання.

Клопотання обґрунтовує тим, що в органу досудового розслідування виникла необхідність у отриманні інформації від ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо наявних відкритих рахунків у наступних комунальних підприємств, а саме: Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ); Комунальне підприємство Білоцерківської міської Ради « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ); Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ); Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ); Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ); Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (ЄДРПОУ НОМЕР_6 ); ІНФОРМАЦІЯ_8 (ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) у банківських та фінансових установах України та іншої інформації з метою дослідження фактів отримання та використання коштів, одержаних внаслідок злочинних дій, встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, подальшого руху коштів, їх кінцевих отримувачів.

У судове засідання слідчий не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали кримінального провадження №0000046 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2024, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 223 КПК України передбачено, що підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

До того ж, слідчий суддя вважає за необхідне послатися на приписи п. 18 ч. 1ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) (далі Конвенція) учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла, кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Суд підкреслює, що вираз «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції значною мірою покладає на національне законодавство і державу обов`язок дотримання матеріальних і процесуальних норм (з відповідними виправленнями, «Елсі та інші проти Туреччини», заява №23145/93 і 25091/94, п. 697, 13.11.2003).

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходиться таку речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно частини 5, 6 статті 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не виключають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачаються довести за допомогою цих речей і документів.

Отже, надання тимчасового доступу до речей і документів здійснюється виключно у випадку доведення стороною кримінального провадження у своєму клопотанні обставини, передбачені ч. 5, 6 ст. 163 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 164 КПК України, строк дії ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів не може перевищувати 1 місяць з дня постановлення ухвали, за виключенням ухвал, постановлених на виконання вимог ч. 2 ст. 562 цього Кодексу.

Отже, проаналізувавши зазначену статтю, у разі відмови у задоволенні клопотання слідчий, прокурор не має права повторно звертатися до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів протягом 1 місяця з дня постановлення ухвали.

Окрім вищевикладеного слідчий суддя звертає увагу, що обставини зазначені у клопотанні раніше вже були предметом розгляду слідчого судді, за результатами яких 28.03.2025 в задоволенні клопотання було відмовлено, у зв`язку із необгрунтованістю.

Враховуючи викладене та положення ч. 7 ст. 164 КПК України, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи (а саме їх копії), за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України свідчать про те, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, адже слідчий та прокурор взагалі не мали права повторно звертатися до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Суд звертає увагу, що в діях слідчого вбачаються ознаки зловживання своїм правом та порушення вимог ч. 7 ст. 164 КПК України, а в діяннях прокурора, який повинен здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, слідчий суддя вбачає невиконання своїх обов`язків відповідно до ст. 36 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 159-166, 369, 370, 371, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ

у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів по кримінальному провадженню №0000046 внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 26.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1