Справа № 346/236/25
Провадження № 1-в/346/73/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» Міністерства юстиції України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Старий Мізунь Калуського (до 17.07.2020 року - Долинського) району Івано-Франківської області, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, громадянину України, раніше не судимому. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2018 року ОСОБА_5 визначено вважати засудженим за ч.3 ст.153 КК України (в редакції Закону № 2295-VI від 01.06.2010 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років, початок якого: 29.08.2016 року; кінець строку - 11.08.2029 року,

ВСТАНОВИВ:

в поданні зазначено, що засуджений під час відбування покарання в Російській Федерації допускав порушення вимог режиму утримання та відбування покарання, за що до нього було застосовано три стягнення, які погашені.

Із 17.12.2021 року засуджений відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)». З того часу на нього було накладено одне дисциплінарне стягнення, яке також погашене, а також застосовано шість заохочень.

З 19.08.2022 року засуджений переведений до дільниці соціальної реабілітації, працевлаштований робітником в товаристві з обмеженою відповідальністю «Інвест Груп», залучається без оплати праці до робіт з благоустрою вказаної колонії і прилеглих до неї територій, а саме поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до роботи відноситься добросовісно, його поведінка є сумлінною. У відношенні до адміністрації колонії він ввічливий і тактовний, підтримує соціальні зв`язки з родичами, заборгованостей не має. Вину у вчиненому злочині засуджений визнав повністю.

Тому начальник вказаної державної установи просить замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, заслухавши пояснення представника адміністрації колонії, який підтримав подання, засудженого, який просить задовольнити подання та визначити більш м`яке покарання у виді виправних робіт, думку прокурора, яка заперечила щодо заміни засудженому не відбутої частини покарання більш м`яким, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що вище вказаною ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2018 року приведено вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України та визначено вважати ОСОБА_5 засудженим з за ч.3 ст.153 КК України (в редакції Закону №2295-VI від 01.06.2010 року), яка діяла на час постановлення вказаної ухвали та передбачала відповідальність за задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та з використанням безпорадного стану потерпілої особи, яка є малолітньою, а покарання за вказані дії - у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Тому покарання засудженому визначено у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років.

Однак, 11.01.2019 року набув чинності Закон України від 06.12.2017 року № 2227-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» (далі - Закон України від 06.12.2017 року № 2227-VIII), яким викладено ст. 153 КК України в новій редакції.

Зокрема, відповідальність за діяння, за які ОСОБА_5 засуджений, уже передбачена ч.4 ст.153 КК України, а покарання санкцією даної статті визначено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тобто менше, ніж призначено засудженому .

Відповідно до ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Беручи до уваги наведене, суд вважає необхідним застосувати із власної ініціативи ч.3 ст.74 та ст.5 КК України, що передбачає зворотну дію у часі Закону України № 2227-Vlll, адже даний Закон пом`якшує караність діяння, вчиненого засудженим до набрання чинності цим Законом, та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 4 ст. 153 КК України (в редакції цього Закону) до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років, яке є максимальним, оскільки таке рішення виключно покращує становище засудженого.

Повертаючись до розгляду подання про заміну невідбутої засудженим частини призначеного покарання більш м`яким покаранням, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно з положеннями ч.3 цієї статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Обов' язковими умовами для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є також відбуття визначених ч.4 ст.82 КК України частин покарання в залежності від ступеня тяжкості вчиненого злочину, форми вини та кримінального минулого засудженого.

Відповідно до п.2 ч.4 цієї статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, оскільки саме таким є злочин, передбачений ч.4 ст.153 КК України (в редакції Закону № 2227-Vlll).

При цьому судом взято до уваги, що Долинським районним судом Івано-Франківської області в строк відбуття покарання засудженим зараховано строк його перебування під вартою з 25.03. по 28.03.2016 року та з 29.03. по 28.08.2016 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі (ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 р.).

З урахуванням викладеного станом на 03.03.2025 року невідбута засудженим частина покарання складає п`ять місяців, 8 днів та закінчується 11.08.2025 року, враховуючи, що в поданні зазначено, що строк покарання у виді 14 років позбавлення волі закінчується 11.08.2029 року. Отже, засуджений відбув понад 1/2 (однієї другої) частини визначеного покарання.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення на засудженого 24.01.2017 року, 09.01., 29.12.2018 року та 26.12.2019 року до засудженого застосовано стягнення у виді догани, усної догани та попередження за: порушення ПВР ВК, порушення носіння форменого одягу, порушення правил ПВР; вказані стягнення погашені.

Поряд з тим, 01.04.2021 року, 04.04., 03.10. 2022 року, 04.04. 2023 року, 01.04, 02.10. 2024 року до засудженого застосовано заохочення у вигляді подяк за зразкову поведінку та добросовісне ставлення до праці (а. с. 5).

Згідно зі змістом характеристики засудженого він працевлаштований робітником в товаристві з обмеженою відповідальністю «ВТ Інвест Груп», за своєю заявою залучений без оплати праці до робіт з благоустрою колонії та прилеглих до неї територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до роботи відноситься добросовісно, його поведінка є сумлінною. Також засуджений бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», здобуває спеціальність «Токар» у Коломийському навчальному центру (№41), (а. с. 2-4).

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого від 20.12.2024 року комісія дійшла висновку, що вказаний засуджений став на шлях виправлення (а. с. 6-8).

Таким чином, всі вище вказані обставини, на думку суду, переконливо свідчать про те, що засуджений своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення. Тому наявні достатні підстави для застосування до нього положень ст.82 КК України.

Що стосується обрання виду більш м`якого покарання, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.82 більш м`яке покарання призначається у межах строків, установлених у Загальній частині Кримінального кодексу України для даного (тобто обраного судом більш м`якого) виду покарання і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Враховуючи, що невідбута засудженим частина покарання є незначною та становить лише 5 місяців, 8 днів, суд вважає, що більш м`який вид покарання слід визначити саме у виді громадських робіт на максимальний строк (240 годин), оскільки мінімальні строки покарань у виді обмеження волі (один рік) та виправних робіт (6 місяців) перевищують невідбуту засудженим частину призначеного покарання. При цьому суд вважає, що застосування до засудженого вказаного, більш м`якого покарання, не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на відміну від умовно-дострокового звільнення від відбування покарань не веде до зміни кримінально - правового статусу особи: вона вважається такою, що продовжує відбування покарання, хоча й іншого виду.

Відповідно до положень ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Тому вказаний строк більш м`якого покарання у виді громадських робіт слід обчислювати саме з 03.03.2025 року , а час перебування засудженого в зазначеній установі виконання покарань до набрання цією ухвалою законної сили слід зарахувати в строк відбуття громадських робіт за правилами складання покарань, визначеними п. «г» ч.1 ст72 КК України, тобто, що одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що подання є обгрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому суд відкидає заперечення прокурора, оскільки вони є безпідставні, так як суперечать встановленим судом обставинам та матеріалам особової справи засудженого.

На підставі наведеного та ст. ст. 5, 52, 57, 72, 74, 82 КК України, керуючись ст.336, 376, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , засудженому до покарання у виді позбавлення волі ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2018 року за ч. 3 ст. 153 КК України (в редакції Закону №2295-VI від 01.06.2010 р.), пом`якшити покарання та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 4 ст. 153 КК України (в редакції Закону №2227-VIІІ від 06.12.2017 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років, який обчислювати з 29.08.2016 року до 11.08.2025 року.

Подання задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину вказаного, пом`якшеного покарання у виді позбавлення волі, на більш м`яке покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Строк більш м`якого покарання у виді громадських робіт обчислювати з 03.03.2025 року, а строк перебування засудженого ОСОБА_5 в державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)» Міністерства юстиції України до набрання цією ухвалою законної сили зарахувати в строк відбуття громадських робіт з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 06.03.2025 року о 16 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1