Номер провадження: 11-кп/813/1189/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженої ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Київського районного суду м. Одеси від 19 липня 2022 року в рамках кримінального провадження №0001428, внесеного до ЄРДР 21.08.2021 року, відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 19 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю вироків, до призначеного покарання по даному вироку, частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 09.10.2019 року, та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 місяць.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

17 грудня 2024 року, через канцелярію ДУ «Одеський слідчий ізолятор», ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга на вищезазначений вирок з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку обґрунтоване тим, що нещодавно, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, встановила наявність грубих порушень КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Засуджена належним чином повідомлена про дату та розгляд справи та не повідомила про поважні причини свого неприбуття.

Прокурор заперечувала проти задоволення заявленого клопотання.

Дослідивши матеріали провадження, заслухавши учасників судового засідання, та доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

Слід також зазначити, що Суд у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (Ashingdane v. the United Kingdom).

Право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які служать вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 392 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 395 КПК України визначено, що апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Частиною третьою статті 395 КПК України встановлено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржуваний вирок суду було ухвалено 19 липня 2022 року (а.с. 43 - 45 т.1) та отримано ОСОБА_7 25 липня 2022 року, що підтверджується його особистою розпискою (а.с.55 т.1), тобто строк для апеляційного оскарження, останній, почав обчислюватись з дня вручення копії вироку, відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України.

Натомість, апеляційну скаргу подано через канцелярію ДУ «Одеський слідчий ізолятор» 17 грудня 2024 року, тобто поза межами тридцятиденного строку на апеляційне оскарження.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року у справі №127/17092/18, провадження №51-8813км18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, в тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, що минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, котра звертається з відповідним клопотанням, зокрема те, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), а також інші відповідні обставини.

Апеляційний суд констатує, що клопотання засудженої не містить аргументів, які б у розумінні законодавчих приписів свідчили про наявність обставин, що унеможливлювали подання апеляційної скарги у строк, передбачений національним законодавством (ч. 3 ст. 395 КПК України).

Враховуючи наведе, а також той факт, що ОСОБА_7 25 липня 2022 року особисто отримала копію вироку Київського районного суду м. Одеси від 19 липня 2022 року, однак із апеляційною скаргою звернулась лише 17 грудня 2024 року (згідно з відміткою на супровідному листі Державної установи «Одеський слідчий ізолятор»), тобто через тривалий проміжок часу (2 роки 4 місяці 29 днів), а останньою не підтверджено існування таких обставин, котрі доводять поважність причин значного пропущення строку апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження вироку слід відмовити.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2023 року та вироком Київського районного суду міста Одеси від 19.07.2022 року, на підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння (справа № 521/17623/21, провадження1-в/521/1470/24).

Відповідно до повідомлення ДУ « Надержинщинська виправна колонія (№65)» ОСОБА_7 звільнена 29 січня 2025 року з державної установи на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Оскільки підстав для поновлення пропущеного процесуального строку немає, у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Керуючись статями 113, 116, 117, 370-372, 376, 395, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Київського районного суду м. Одеси від 19 липня 2022 року в рамках кримінального провадження №0001428, внесеного до ЄРДР 21.08.2021 року, відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,- залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 19 липня 2022 року в рамках кримінального провадження №0001428, внесеного до ЄРДР 21.08.2021 року, - повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_8 ОСОБА_3 ОСОБА_4