Справа № 676/1286/25
Провадження № 1-кп/676/230/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001715 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Княжпіль Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з професійно-технічною освітою, який офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 239 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2024 року близько 12 години 30 хвилини ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання, на порушення вимог статті 33 Закону України «Про відходи», якою заборонено несанкціоноване скидання і розміщення відходів, статті 46 Закону України «Про охорону земель», яка зобов`язує громадян забезпечувати своєчасне вивезення відходів на спеціальні об`єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення, статті 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», яка зобов`язує громадян здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, забрудненню навколишнього середовища, використовуючи трактор «ЮМЗ», 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , із причепом зеленого кольору, за кермом якого перебував особисто, вивіз рештки тваринного походження (кістки та не придатні для переробки нутрощі тварин) неподалік села Княжпіль Слобідсько-Кульчієвецької територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, які скинув на земельну ділянку із цільовим призначенням 09.01 «Для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг» з кадастровим номером :03:009:0002 загальною площею 0,5 га, тим самим забруднив частину вказаної земельної ділянки площею 300 м2 відходами, шкідливими для довкілля, що проявилось у накопиченні в ґрунті значного збільшення концентрації вмісту певних шкідливих речовин.

Зокрема, безпосередньо на місці видимого забруднення виявлено шкідливі речовини, вміст у ґрунті яких значно перевищує норми, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1325 від 15.12.2021 «Про затвердження нормативів гранично допустимих концентрацій небезпечних речовин у ґрунтах, а також переліку таких речовин», а саме, органічні речовини, що екстрагуються петролейним ефіром (тваринні жири) 3528 мг/кг при нормованому вмісті 54,9 мг/кг, що в 64 рази перевищує норму; амоній 41,7 мг/кг при нормованому вмісті 13,5 мг/кг, що в 3 рази перевищує норму; щільний залишок водної витяжки 0,628 % при нормованому вмісті 0,264 %, що в 2,5 рази перевищує норму; хлориди 423 мг/кг при нормованому вмісті 61,9 мг/кг, що в 7 разів перевищує норму; фосфор 562 мг/кг при нормованому вмісті відсутній.

Забруднення ОСОБА_3 вищевказаної земельної ділянки відходами створило небезпеку для довкілля та спричинило майнову шкоду Слобідсько-Кульчієвецькій територіальній громаді в особі сільської ради внаслідок забруднення земельної ділянки на загальну суму 6607,00 гривень.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за частиною 1 статті 239 КК України як забруднення земель речовинами та відходами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля.

В підготовчому судовому засіданні прокурор повідомив, що 17.02.2025 з обвинуваченим укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо фактичних обставин справи, обставин, що мають істотне значення та міри покарання. Просив затвердити угоду.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні беззаперечно визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що згодний з умовами угоди, розуміє наслідки укладання та невиконання угоди, яка була укладена добровільно, без будь-якого примусу, просив суд затвердити укладену угоду.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав угоду, яка була укладена у його присутності, просив затвердити угоду та призначити узгоджене покарання.

Представник потерпілої юридичної особи Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради ОСОБА_6 відповідно до положень абзацу 5 частини 4 статті 469 КПК України надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 , про що надав відповідну заяву.

Слобідсько-Кульчієвецька сільська рада представника в судове засідання не направила, надавши клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена з обвинуваченим, підлягає затвердженню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до частин 2 і 4 статті 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Як убачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за частиною 1 статті 239 КК України, що відповідно до статті 12 КК України віднесено до нетяжкого злочину.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, та не встановлено підстав вважати, що укладення угод не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, а його дії кваліфікуються судом за частиною 1 статті 239 КК України як забруднення земель речовинами та відходами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля.

При призначенні покарання суд згідно із вимогами статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив нетяжкий злочини, характеризується позитивно. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Таким чином суд, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повного розуміння ним його процесуальних прав, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження укладеної угоди.

Із урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи та особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також при призначенні покарання суд враховує, що узгоджені сторонами в угодах про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до положень частини 5 статті 65 КК України, частини 1 статті 475 КПК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речового доказу необхідно вирішити відповідно до положень статті 100 КПК України, попередньо скасувавши арешт, накладений відповідною ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2024.

Керуючись статтями 65, 66, 239 КК України, статтями 100, 124, 171, 314, 367-371, 374-376, 469 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 лютого 2025 року між прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури Хмельницької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 239 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2024 (справа №676/8782/24, провадження №1-кс/676/2250/24).

Речовий доказ трактор «ЮМЗ», 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , із причепом зеленого кольору, переданий на підставі розписки на відповідальне зберігання ОСОБА_7 повернути власнику ОСОБА_8 , 1984 р. н.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1