Справа № 199/2368/24
Провадження № 1-р/191/9/24
У Х В А Л А

іменем України

12 грудня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання начальника ВКВСР державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) про роз`яснення ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Влавче Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання начальника ВКВСР державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) про роз`яснення ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_4 . Зокрема, ОСОБА_4 вказаною ухвалою суду був звільнений від покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння відповідно до положень Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року. Заявник просить роз`яснити, чи підлягає ОСОБА_4 звільненню від покарання, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2024 року за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі та від покарання, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 13 червня 2024 року, яким було скасовано вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2024 року в частині призначеного покарання і постановлено в цій частині новий вирок за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року був звільнений від покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння відповідно до положень Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Однак ОСОБА_4 також був засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2024 року за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 13 червня 2024 року скасовано вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2024 року в частині призначеного покарання і постановлено в цій частині новий вирок за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX). Зокрема, указаним законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 року складає 3028 грн. 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2024 році становить 1514 грн. 00 коп. (3028 грн. х 50% = 1514 грн. 00 коп.).

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст.51 КУпАП станом на 01 січня 2024 складає 3028 грн. 00 коп.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Відповідна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21.

Як вбачається з вказаних вироків, ОСОБА_4 03 лютого 2024 року вчинив крадіжку чужого майна на загальну суму 685,81 грн.

09 лютого 2024 року ОСОБА_4 вчинив крадіжку чужого майна на загальну суму 685,26 грн.

11 лютого 2024 року ОСОБА_4 вчинив крадіжку чужого майна на загальну суму 516,68 грн.

14 лютого 2024 року ОСОБА_4 вчинив крадіжку чужого майна на загальну суму 445,77 грн.

18 лютого 2024 року ОСОБА_4 вчинив крадіжку чужого майна на загальну суму 756,50 грн.

26 лютого 2024 року ОСОБА_4 вчинив крадіжку чужого майна на загальну суму 932,53 грн.

02 березня 2024 року ОСОБА_4 вчинив крадіжку чужого майна на загальну суму 710,04 грн.

Згідно ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна є меншою за два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з якого відповідно до Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, з огляду на норми ст.5 КК України щодо зворотної дії закону в часі, на підставі ч.2 ст.74 КК України, засудженого слід звільнити від покарання у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Відповідно до ч.1 ст.380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання виправної колонії.

На підставі викладеного, керуючись ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 376, 380, 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника ВКВСР державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94) про роз`яснення ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про звільнення від покарання, призначеного вироком, у відповідність до чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Роз`яснити ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року, а саме те, що ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.74 КК України також підлягає негайному звільненню від покарання, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2024 року за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі та від покарання, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 13 червня 2024 року, яким було скасовано вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2024 року в частині призначеного покарання і постановлено в цій частині новий вирок за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1