Справа № 946/152/25
Провадження № 1-кс/946/108/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001520 від 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 15.11.2024 приблизно о 12:00 годині у ОСОБА_4 , який знаходився за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , виник конфлікт з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході конфлікту із останнім, виник умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_6 , шляхом нанесення ударів в тіло останнього ножем.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на заподіяння смерті потерпілому, розуміючи і передбачаючи протиправність та суспільну небезпечність наслідків в результаті своїх дій, ОСОБА_4 наніс не менше трьох ударів ножем в область життєво важливих органів ОСОБА_6 , а саме в шию, черевну порожнину та грудну клітку, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді ран: на передній поверхні шиї у середній третині; на правій боковій поверхні тулубу в проекції середньої третини живота; на лівій боковій поверхні грудної клітки, в проекції середньої пахвової лінії, на межі середньої та нижньої третини грудної клітки; на дистальній (нігтьовій) фаланзі долонної поверхні другого пальця правої кисті; на дистальній (нігтьовій) фаланзі долонної поверхні третього пальця правої кисті; на долонній поверхні лівої кисті в проекції п`ясних кісток лівої кисті.

Заподіяні тілесні ушкодження шиї, грудної клітки кистей обох рук у ОСОБА_6 в момент їх спричинення не були небезпечні для життя і здоров`я останнього, та в подальшому перебігу не викликали небезпечні для життя явища, проте, при звичайному перебігу, спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше трьох тижнів (21 день) і відноситься до легких тілесних ушкоджень, за ознаками короткочасного розладу здоров`я.

Після заподіяння вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , розуміючи, що досяг злочинного результату своїх дій у вигляді спричинення смерті потерпілого, припинив завдання тілесних ушкоджень останньому та втік з місця вчинення кримінального правопорушення, не довівши свій умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_6 , до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 негайно було викликано швидку допомогу та проведена його госпіталізація.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України за ознаками закінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, якщо особа виконана усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Так, 15.11.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Так, 16.11.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Будучи допитаний як підозрюваний свою вину він визнав частково, дійсно підтвердив факт нанесення двох ударів ОСОБА_6 в область черевної порожнини, факт нанесення удару в шию заперечив, також зазначив, що діяв у відповідь на протиправні дії потерпілого на його адресу, який перший наніс йому удари по тілу, але підтвердив той факт, що ножа або інших предметів у ОСОБА_6 не було.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом обшуку за місцем вчинення даного кримінального правопорушення, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , речовими доказами у кримінальному провадженні та іншими доказами в сукупності.

Слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 18.11.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому цілодобово залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, строком до 13 січня 2025 року.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор, не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, може подавати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

09.01.2025 прокурор звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001520 від 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 18.11.2024, якою застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту спливає 13.01.2025, а підготовче судове засідання не призначено, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити клопотання, посилаючись на наявність всіх підстав для його задоволення.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину не визнав, проте не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за весь період дії попереднього запобіжного заходу не порушував покладені на нього обов`язки; ризики не доведені.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001520 від 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, 15.11.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Так, 16.11.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Будучи допитаний як підозрюваний свою вину він визнав частково, дійсно підтвердив факт нанесення двох ударів ОСОБА_6 в область черевної порожнини, факт нанесення удару в шию заперечив, також зазначив, що діяв у відповідь на протиправні дії потерпілого на його адресу, який перший наніс йому удари по тілу, але підтвердив той факт, що ножа або інших предметів у ОСОБА_6 не було.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом обшуку за місцем вчинення даного кримінального правопорушення, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , речовими доказами у кримінальному провадженні та іншими доказами в сукупності.

Слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 18.11.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому цілодобово залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, строком до 13 січня 2025 року.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор, не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, може подавати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

09.01.2025 прокурор звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001520 від 15.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 18.11.2024, якою застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту спливає 13.01.2025, а підготовче судове засідання не призначено, необхідним є продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відтак, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою та підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не порушував обов`язки за попередньо застосованим запобіжним заходом, то слідчий суддя вбачає обставини, які свідчать про те, що відносно ОСОБА_4 можливо продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що в свою чергу забезпечать виконання ним своїх обов`язків.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що продовження строку запобіжного заходу не має на меті покарання обвинуваченого, а запобіжний захід має слугувати забезпеченням виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.

Крім цього, разом з продовженням строку запобіжного заходу, слід продовжити і покладені на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною йому цілодобово залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 09 березня 2025 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Ухвала слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 09 березня 2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 10.01.2025 року о 10:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1