Справа № 521/5401/25
Номер провадження:1-в/521/784/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі провадження за клопотанням начальника ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженого вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2025 року за ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., а саме покарання призначеного ОСОБА_4 вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2025 року за ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2025 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до шести років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань згідно цього вироку та вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року, призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Відповідно до вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2025 року ОСОБА_4 , скоїв 25.07.2023 року крадіжку велосипеда на суму 3400, 00 гривень; 20.08.2023 року викрав велосипед вартістю 6233, 00 гривень.

Вироком Роздільнянского районного суду Одеської області від 15.11.2023 року, покарання за яким частково приєднано до вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2025 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України за крадіжку, яку він скоїв 24.05.2023 року на суму 1100,00 гривень до п`яти років позбавлення волі та за ч.1 ст.263 КК України до 3-х років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів п`ять років позбавлення волі. До покарання призначеного за цим вироком на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23.06.2021 року у вигляді одного місяці позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та один місяць. Відповідно до вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України за крадіжку 17.03.2021 року велосипеда на суму 1800,00 гривень. На підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднано покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 06 .11.2017 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та шість місяців. Вироком Святошинського районного суду м. Києва, ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.187 та ч.1 ст.263 КК України за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1135,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений (у 2021 році), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2270,00.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23.06.2021року, наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1342,00 грн.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року за ч. 4 ст.185 КК України наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Щодо вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2025 року, то епізоди крадіжок, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 декриміналізації не підлягають, оскільки вартість викраденого майна перевищує суму ( 2684,00) гривень за якої настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України.

З огляду на наведене, ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 листопада 2023 року за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки.

Продовжити виконання вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2025 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до шести років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань згідно цього вироку та вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року, призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Початок строку виконання 20.08.2023 року; кінець строку виконання 20.08.2030 року.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання щодо приведення вироку відносно ОСОБА_4 у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. - задовольнити.

ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 листопада 2023 року за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки.

Продовжити виконання вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2025 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до шести років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань згідно цього вироку та вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року, призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Початок строку виконання 20.08.2023 року; кінець строку виконання 20.08.2030 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1