Справа № 158/224/25 Провадження №11-сс/802/88/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 січня 2025 року (ЄРДР № 0001108),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 січня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого, та застосовано підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме з 22 год. до 07 год. наступного дня, строком на два місяці, а саме до 29.03.2025 включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором надано докази про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, у зв`язку з чим обрав даний запобіжний захід.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та змінити обраний стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід на особисте зобов`язання. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а клопотання слідчого безпідставно задоволено. Вважає, що слідчим суддею не прийнято до уваги те, що відсутні ризики, , які зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказує, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, на утриманні п`ять неповнолітніх дітей, є волонтером, головою благодійного фонду, депутатом селищної ради. Крім того, ОСОБА_9 протягом проведення досудового розслідування вісім разів перетинав державний кодон України у зв`язку із здійсненням волонтерської діяльності та повертався, відтак не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Доказів на підтвердження обґрунтованості підозри органами досудового розслідування не надано. При цьому посилається на практику ЄСПЛ.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, та застосувати стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що слідчим суддею не прийнято до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційних скарг, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляцію захисника з викладених в ній підстав, а скаргу прокурора заперечили, міркування прокурора та слідчого, які заперечили доводи апеляційної скарги захисника та просили задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно норм ч. 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приписами ст. 177 КПК України визначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України; недостатність застосування стосовно останнього більш м`яких запобіжних заходів, аніж домашній арешт, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про застосування стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, слідчий суддя в цілому мотивував своє рішення.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту саме в певний період доби, а не цілодобово, як просить прокурор у своїй апеляції, погоджується і апеляційний суд.

Слідчий суддя правильно врахував дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, на утриманні п`ять неповнолітніх дітей, є волонтером, головою благодійного фонду, депутатом селищної ради, а тому обґрунтовано дійшов висновку про можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, то такі доводи перевірялися слідчим суддею і на момент апеляційного перегляду оскарженої ухвали захисником не наведено обґрунтованих доводів, що встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України зможе запобігти більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт.

З наведених підстав, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком слідчого судді, та не вбачає підстав для застосування стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи цілодобового домашнього арешту, оскільки на думку колегії суддів, саме запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Водночас, як встановлено під час апеляційного розгляду, стороною обвинувачення не доведено, що для забезпечення потреб досудового розслідування кримінального провадження, в якому ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, необхідно застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці як просить слідчий.

Враховуючи вказане, судова колегія, вважає за необхідне зменшити підозрюваному ОСОБА_9 строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до одного місяця.

З урахуванням усіх обставин кримінального провадження, на переконання апеляційного суду, застосування домашнього арешту строком на один місяць, на даній стадії досудового розслідування, є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення.

З наведених підстав, ухвалу слідчого судді слід змінити, зменшивши обраний підозрюваному строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 січня 2025 року змінити.

Зменшити строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 до 1 (одного) місяця, а саме до 28.02.2025 включно.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді