Справа № 467/124/25
Провадження № 1-в/467/51/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костичі Баштанського району Миколаївської області, засудженого вироком апеляційного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року за п.п. 6, 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 263 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений підтримав власне клопотання та прохав суд його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що засуджений на даний час не довів свого виправлення, зважаючи на те, що він має три заохочення та тридцять одне стягнення. Заохочення засуджений отримав наприкінці строку відбування покарання, до 2024 року не був працевлаштований, бажання працювати не висловлював.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку прокурора, засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.

З матеріалів особової справи засудженого слідує, що ОСОБА_4 засуджений вироком апеляційного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року за п.п.6, 9,12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 263 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 11 жовтня 2014 року.

16 березня 2016 року ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» засудженому зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 11 жовтня 2014 року по 08 квітня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З досліджених матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 11 жовтня 2014року.

Засуджений ОСОБА_4 з 24 жовтня 2022 року відбуває покарання в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)».

Згідно характеристики на засудженого, наданої ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» від 04 лютого 2025 року, засуджений ОСОБА_4 характеризується наступним чином. У колі засуджених підтримує рівні взаємовідносини, не конфліктний. На критику в свою адресу реагує спокійно. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. При спілкуванні зухвалий. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не виконує всіх передбачених законом вимоги персоналу установи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування. Працевлаштований по виготовленню малопомітної перешкоди путанки, залучається до робіт з благоустрою без оплати праці. На профілактичному обліку не перебуває. За весь час відбування покарання має три заохочення у виді подяки: 05.07.2024 року, 14.10.2024 року та 14.01.2025 року. Тридцять один раз притягувався до відповідальності, з них шість разів поміщувався до ДІЗО. На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку.

За змістом характеристик на засудженого за минулі роки (25.03.2019 року, 27.07, 2020 року, 27.12.2022 року, 03.08.2023 року) засуджений характеризувався як такий, що має право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи, але працювати не бажає, на заходи виховного впливу з приводу працевлаштування не реагує. Не виконує робіт з благоустрою колонії, не бачить необхідності у їх виконанні. Не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу.

Відповідно до довідки ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» від 04 лютого 2025 року за вих. № 13/1 119 засуджений ОСОБА_4 з моменту прибуття 24 жовтня 2022 року в ДУ «Південноукраїнська ВК (№ 83)» працевлаштований: на дільниці по виготовленню «малопомітної перешкоди» згідно договорів № 35 від 01.05.2024 року та № 50 від 01.01.2025 року.

Згідно витягу з протоколу № 30 засідання комісії від 27 грудня 2022 року з розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на засудженого ОСОБА_4 комісією було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Як слідує із даних із витягу з протоколу № 2 засідання комісії від 24 січня 2024 року з розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 комісією в умовно-достроковому звільненні засудженого від подальшого відбування покарання відмовлено, як такому, що не довів свого виправлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 115 КК України, за вчинення якого відбуває покарання засуджений, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Засуджений відбув 3/4 частини строку покарання, призначеного судом.

Згідно п.3 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано якщо засуджений за умисний особливо тяжкий злочин відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом, та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, засуджений демонстрував негативну динаміку у відношенні до праці як такий, що не був працевлаштований та не залучався до робіт з благоустрою, не вбачаючи у них необхідності, не брав участі у виховних заходах, які проводились в установі. Тільки починаючи з травня 2024 року він був працевлаштований, а з липня 2024 року до останнього було застосовано два заохочення у виді подяки та одне заохочення у вигляді зняття раніше накладеного стягнення, тобто фактично протягом останніх місяців відбування покарання, які передували зверненню до суду про застосуванню пільги по умовно-достроковому звільненні. Даних про період залучення засудженого до робіт з благоустрою матеріали особової справи не містять. Засуджений за час відбування покарання має 31 стягнення та 3 подяки.

Вказані обставини не можуть свідчити про виправлення засудженого, оскільки позитивні зміни у поведінці та відношенні до праці повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1