Справа №№ 148/2049/24
В И Р О К

Іменем України

11 грудня 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

свідка ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000091 внесеного в ЄРДР від 21.08.2024 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта вища, одружений, на утриманні 1 неповнолітня дитина, працює головним механіком ВП «БіогазЛадижин», військовозобов`язаний, не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 18.08.2024, близько 17:00 год., перебував в бесідці, що знаходиться біля продуктовогомагазину, що по вул. Шевченка, 20А, с. Білоусівка Тульчинського району Вінницької області.

В той час, коли ОСОБА_5 перебував в бесідці, повз нього в особистих справах проходив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 та ОСОБА_5 безпричинно, використовуючи малозначний привід, спровокував з останнім конфлікт.

Далі, ОСОБА_5 , розуміючи, що перебуває в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, діючи умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, зайшов до приміщення магазину, де в присутності сторонніх осіб розпочав ображати ОСОБА_8 нецензурною лайкою.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, показуючи свою зверхність над оточуючими, підійшов до ОСОБА_8 та безпричинно наніс йому один удар долонею лівої руки по потиличній ділянці голови, після чого наніс ще один удар кулаком лівої руки по правій щоці, від якого ОСОБА_8 похилився в сторону та мав намір захищатися, однак ОСОБА_5 наніс йому ще один удар кулаком лівої руки по обличчі справа, а саме щоці, внаслідок якого ОСОБА_8 впав на землю та втратив свідомість.

Внаслідок вищезазначених хуліганських дій ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді саден та синця в тім`яній ділянці голови зліва та правої щоки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.1 КК України визнав повністю і суду показав, що дійсно 18.08.2024, в нього виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 , на вулиці біля магазину в с. Білоусівка, Тульчинського району. Після цього він зайшов до магазину та почав ображати ОСОБА_8 , наніс йому ляпас рукою по щоці, потім один удар в область обличчя, від чого той зігнувся, і він наніс йому удар в обличчя кулаком руки, від чого ОСОБА_8 впав та втратив свідомість. Після цього він припинив наносити удари. Всі обставини викладенні в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності, ним визнаються та не оспорюються. У вчиненому щиро кається просить суд суворо не карати. Щодо цивільного позову, то останній він визнає частково, зокрема в повному обсязі визнає завдану матеріальну шкоду, та моральну на суму 3000 грн. ще під час досудового розслідування ним відшкодовано 2000 грн.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги добровільність позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши права та наслідки, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, оголошенням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи, а також обставинами дослідження цивільного позову та допиту свідка щодо позовних вимог.

З врахуванням вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, в межах висунутого органами досудового розслідування обвинувачення, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.

За приписами ст. 337 ч.1 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до вимог ст. 62 ч.2 Конституції України, загальних засад кримінального провадження, а саме ст. 17 ч.2 КПК України, задекларовано та гарантується державою, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В свою чергу, на реалізацію зазначених вище засад кримінального провадження, ст. 92 ч.1 КПК України визначено, що обов`язок доказування винуватості особи у скоєнні злочину покладається на слідчого та прокурора.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що законом зобов`язано виключно сторону обвинувачення довести провину особи у вчиненні злочину, який їй інкримінують.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За приписами ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед яких:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши та оцінивши представленні стороною обвинувачення докази в їх сукупності, а також зваживши доводи сторони захисту, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної

неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), в судовому засіданні доведена в повному обсязі і дії останнього підлягають кваліфікації за ст. 296 ч.1 КК України.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 являється щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального провадження, часткове відшкодування спричиненої шкоди.

Обтяжуючих покарання обставин в судовому засіданні не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є уродженцем та жителем с. Білоусівка, Тульчинського району, Вінницької області, гр. України, одружений, на утриманні 1 неповнолітня дитина, працює головним механіком ВП «Біогаз Ладижин», є не судимою особою. За місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

На обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває, що свідчить про його осудність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, суспільну небезпеку скоєного ним кримінального правопорушення та ступінь тяжкості, особу обвинуваченого, його характеристику, раніше не судимого. Відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, обвинуваченим вчинено кримінальний проступок, наявністю пом`якшуючих та відсутністю обтяжуючих покарання обставин.

В зв`язку з викладеним, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та беручи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, буде призначення покарання у виді штрафу в дохід держави в межах санкції визначеної ст. 296 ч.1 КК України.

Таке покарання відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, приймаючи до уваги ті обставини, що стороною обвинувачення не виносилось питання щодо обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд вважає, що такі підстави відсутні.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , поданого представником адвокатом ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоду в сумі 6582,16 грн. та моральної шкоди в сумі 200000, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, представник потерпілого в ході судового розгляду цивільний позов підтримав у повному обсязі, а обвинувачений позовні вимоги визнав частково. Зокрема щодо відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, щодо відшкодування моральної шкоди, частково на суму 3000 грн.

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вирішуючи цивільний позов у відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_8 переніс певні негативні емоції у виді психологічного стресу і незначного порушення звичного ритму життя, а тому грошовим еквівалентом такого відшкодування буде стягнення грошових коштів в сумі 10000 грн., з врахуванням сплаченої суми 2000 грн., які обвинувачений відшкодував під час досудового розслідування, що визнано сторонами. Вказана сума, яка безпосередньо підлягає відшкодуванню становить 8000 грн., що на переконання суду є співмірним тим душевними та психологічними стражданнями, які переніс потерпілий внаслідок вчинення щодо нього кримінального проступку.

Щодо відшкодування майнової шкоди, в цій частині позов підлягає задоволенню в повному обсязі, так як визнаний обвинуваченим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 296 ч.1 КК України, ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді сплати штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень).

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 , грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 8000 грн. (вісім тисяч гривень), а також 6582,16 грн. (шість тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні 16 коп.) за спричинену майнову шкоду, а всього стягнути коштів на загальну суму 14582,16 грн. (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні 16 коп.).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: