ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

22 січня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2024 року (ЄРДР №0000077),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку у будинку та прибудинкових територій за місцем проживання громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Не погоджуючись із такою ухвалою слідчого судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість просить її скасувати.

Перевіривши подану апеляційну скаргу на відповідність її вимогам КПК України, приходжу до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 309 КПК України передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Частиною 3 вказаної норми кримінального процесуального закону встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді (які не визначені в частинах 1 та 2 ст.309 КПК України) оскарженню не підлягають, і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції, та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.

Як вбачається з матеріалів провадження, до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку у будинку та прибудинкових територій за місцем проживання громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 ..

Виходячи зі змісту положень ст.309 КПК України, оскарження ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку не входить до цього переліку.

Відповідно до приписів ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Оскільки, ОСОБА_3 оскаржує ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у відкритті апеляційного провадження за його скаргою слід відмовити.

Відмова у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку із оскарженням такого судового рішення слідчого судді, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя.

Вказана позиція висловлена в ухвалах Верховного Суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 08.11.2018 року (справа № 642/4744/18, провадження № 51-9672ск18) та від 01.11.2018 року (справа №381/820/18, провадження №51-9030ск18).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.01.2008 року щодо прийняття заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001 року).

Таким чином, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня у разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а, отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.309, 392, ч.4 ст.399 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2024 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя Волинського

апеляційного суду ОСОБА_2