Справа № 488/248/25
Номер провадження № 1-кп/488/186/25

У Х В А Л А

(Повний текст)

24.01.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі колегії:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

в ході підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні відносно обвинувачених за ч.3 ст. 307 КК України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , обвинуваченого за ч.5 ст.27 ч.3 ст.307 , ч. 3 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України ОСОБА_11 , обвинувачених за ч.2 ст. 307 КК України ОСОБА_21 та ОСОБА_13

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні прокурором підтримане клопотання, подане через канцелярію суду щодо продовження відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк дії якої спливає 27 січня 2025 року, відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк дії якої спливає 26 січня 2025 року та відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту, строк дії якої спливає 27 січня 2025 року.

В обгрунтування свого клопотання прокурор зазначає, що продовжують існувати ризики переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання з мотивів, наведених у ньому, та вважав, що більш м`який вид запобіжного заходу не здатен запобігти заявленим ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, зокрема домашній арешт

Його захисник ОСОБА_14 просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Обоє, не оспорюючи заявлених прокурором ризиків, вказували, що ОСОБА_6 має неповнолітню дитину, хворих батьків, які потребують їх допомоги, зокрема батько останнього наразі перебуває в медичній установі.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_15 вважали за можливе обрання його підзахисній запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, при цьому просили врахувати, що ОСОБА_7 має двох неповнолітніх дітей віком 14 та 17 років, її чоловік наразі знаходиться на службі в ЗСУ, тому діти без нагляду, має постійне місце проживання, раніше не судима.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_16 , не оспорюючи заявлених прокурором ризиків, просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на наявність у ОСОБА_8 неповнолітньої дитини, також вказуючи на те, що остання має сім`ю, зокрема чоловіка, дитину, має постійне місце проживання, має професію та можливість до засобів існування.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_17 просили у задоволенні даного клопотання відмовити як безпідставного та просили про обрання більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого, яке є його власним житлом, що на думку захисника, забезпечить запобіганню заявленим ризикам. Просили врахувати, що ОСОБА_9 має неповнолітню дитину 10-ти річного віку, догляд якої здійснює наразі бабуся та також доглядає свого чоловіка, який є інвалідом.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_18 у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_10 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою просили відмовити як безпідставного, вважали, що ризики заявлені прокурором є недоведеними, та на спростування ризику впливу на обвинувачених, надали лист опитування від обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо відсутності з боку ОСОБА_10 будь-якого тиску на них. Вважаючи також, що достатнім запобіжним заходом буде цілодобовий домашній арешт, а у разі у продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили зменшити розмір застави, визначений слідчим суддею у 5000000 грн без обгрунтувань та який є непомірний для обвинуваченого. Також захисник просила врахувати, що за остаточною підозрою та висунутим обвинуваченням ОСОБА_10 інкриміновано лише два епізоди протиправних дій, що на її думку, також є вагомою обставиною при вирішенні питання щодо обрання міри запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_19 просили у задоволенні даного клопотання відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого. Як зазначав захисник в ході розгляду справи, на його думку, заявлені прокурором та встановлені слідчими суддями при обранні та продовженні міри запобіжного заходу його підзахисному значно зменшились. У разі продовження міри запобіжного заходу, просили визначити менший розмір застави, який би був помірний для обвинуваченого та його родини, на підтвердження неспроможності яких внести визначений у 5000000 грн. розмір застави захисником надано документи щодо розміру доходу сім`ї його підзахисного. Також ОСОБА_11 посилався на неспроможність медичної частини ДУ Миколаївський слідчий ізолятор забезпечити його належне лікування, в той час як він є особою з інвалідністю ІІІ групи у зв`язку з наявністю такої хвороби, як ревматоідний артрит, що вимагає відповідного лікування, та щорічного стаціонарного медичного підтримання.

Також захисником підтримано його письмові заперечення подані в ході даного судового засідання, які зводяться до недоведення прокурором заявлених ризиків та які, за позицією захисника, зводяться лише до тяжкості інкримінованих його підзахисному кримінальних правопорушень.

При цьому, вважав за необхідне врахувати наявність у ОСОБА_11 дружини, трьох малолітніх дітей, що свідчить про його стійкі соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання, що на його думку, також спростовують ризик продовження або вчинення ОСОБА_11 нових злочинів.

Обвинувачена ОСОБА_12 та її захисник ОСОБА_20 просили змінити запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на нічний домашній арешт, вказуючи на те, що ОСОБА_12 проживає сама та не має можливості забезпечити себе необхідними засобами до існування. Встановлення лише нічного часу домашнього арешту надасть їй можливість працювати, забезпечувати себе матеріально та фізично необхідними умовами для існування (придбання продуктів харчування, тощо). Зокрема її чоловік є військовим та наразі зв`язок з ним відсутній. Допомогу в отриманні мінімальних необхідних умов для існування на даний час забезпечує мати її чоловіка, проте остання здійснює догляд свого лежачого хворого чоловіка, тому такий тягар забезпечення нею ОСОБА_12 є непомірним. Також захисник просив врахувати, що за три місяці дії запобіжного заходу, його підзахисна мала бездоганну процесуальну поведінку.

Обвинувачена ОСОБА_13 просила змінити запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на нічний, мотивуючи неможливістю з обранням такого виду запобіжного заходу забезпечувати себе та дитину всім необхідним.

Приймаючи рішення щодо заявленого клопотання сторони обвинувачення ,суд виходить з такого.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, щодо обвинувачених.

За приписами ч.3 ст.199 КПК клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик (ризик) не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Стосовно обґрунтованості підозри, то у відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

При цьому, обгрунтованість підозри була перевірена в ході досудового розслідування під час обрання відносно обвинувачених міри запобіжного заходу слідчим суддею, та в даних межах є достатньою для вирішення питання про вищевказане клопотання.

Щодо заявлених прокурором ризиків, то суд вважає слушними доводи прокурора, що останні продовжують існувати та не зменшились, з огляду на таке.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, за що законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Отже, усвідомлюючи тяжкість покарання, що може бути призначене, ОСОБА_6 у разі визнання його винним за наведеними обвинуваченнями, може вдатись до втечі, тим паче, враховуючи умови воєнного стану, в яких наразі перебуває Україна з 24.02.2022 р., здатний виїхати до територій, що наразі не підконтрольна Україні.

Встановлюючи ризик можливого переховування від суду колегія також приймає до уваги, що ОСОБА_6 був засуджений 28.09.2023 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5-ти років позбавлення волі, та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки, при цьому знову обвинувачується у вчиненні нових злочинів, до того ж, пов`язаних з незаконним обігом особливо небезпечної психотропної речовини у складі організованої групи, створеної та очоленої ним же, як то слідує з обвинувального акту.

У разі доведення вини ОСОБА_6 за висунутим обвинуваченням за ч.3 ст. 307 КК України санкція якої, а також вчинення злочину у період іспитового строку, позбавляють можливості застосування положень ст.75 КК України, що також підвищує ризик втечі, розуміючи реальність відбування можливого покарання, яке передбачене лише у виді позбавлення волі.

Обґрунтовуючи ризик незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених прокурор зазначає, що ОСОБА_6 постійно контактував з іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні, керував їх діями, отже може схилити їх до надання показань, які його виправдовують, з чим погоджується і суд, в тому числі з урахуванням його лідерської ролі, як то слідує за версією обвинувачення.

Окрім того, ОСОБА_6 може здійснювати незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, якому відомі їх анкетні дані та місця їх проживання, та доводи прокурора, також з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення та бажання уникнути можливого покарання, заслуговують на увагу.

Доводи ОСОБА_6 та його захисника щодо вже проведених допитів свідків, що спростовує, на їх думку, ризик впливу на свідків, то дані доводи колегія не приймає до уваги, адже з урахуванням принципу безпосередності дослідження доказів, суд може приймати до уваги лише покази, надані обвинуваченими та свідками в судовому засіданні, а допит судом останніх, з огляду на стадію даного кримінального провадження, не може бути розпочатий у даному судовому засіданні.

Також, суд вважає обгрунтованими заявлені прокурором ризики щодо можливості вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, приймаючи до уваги багатоепізодність протиправних дій та його лідерську роль у вчиненні злочинів, що ставляться в провину ОСОБА_6 згідно обвинувачення, а також враховуючи, що останній не працює, легального джерела доходу немає.

За наведеного, приймаючи до уваги доведеність заявлених ризиків, лідерську роль ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за версією обвинувачення, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти заявленим ризикам.

Стосовно клопотання обвинуваченого та його захисника щодо обрання міри запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, то вірогідність заявлених ризиків є настільки реальною, що вказані запобіжні заходи є неспроможним запобігти даним ризикам. Тим паче, запобіжний захід на якому наполягають ОСОБА_6 та його захисник, ніяким чином не перешкоджають здійсненню останнім впливу на обвинувачених, які перебувають на волі та свідків засобами дистанційного зв`язку (використання соціальних мереж, електронної пошти, тощо). Також, з огляду на організаторську роль ОСОБА_6 , як то слідує за версією обвинувачення, у створенні організованої групи, вказують на неспроможність запобіганню із застосуванням інших запобіжних заходів, повною мірою ризику продовження злочинних дій, за якими висунуте обвинувачення.

Стосовно посилання ОСОБА_6 та його захисника на наявність у ОСОБА_6 дитини та хворих батьків, то останнє не невілює та не зменшує заявлених ризиків.

Стосовно ОСОБА_7 , то остання обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких, зокрема за ч. 3 ст.307 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Крім того, ані офіційного, ані тимчасового місця роботи остання не має, дані про інші легальні джерела доходу також відсутні.

Тяжкість покарання, що може бути призначене ОСОБА_7 у разі доведеності висунутого обвинувачення, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України, від 26.07.2001 р. у справі Ілійков проти Болгарії).

У разі доведення вини ОСОБА_7 за висунутим обвинуваченням за ч.3 ст. 307 КК України, санкція якої позбавляє можливості застосування положень ст.75 КК України, що також підвищує ризик втечі, розуміючи реальність відбування можливого майбутнього покарання, яке передбачене лише у виді позбавлення волі.

Також приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 особисто знайома з іншими обвинуваченими та може схилити тих, які перебувають на волі, до надання показань, які її виправдовують, а також їй відомі анкетні дані свідків та місця їх проживання, є слушними доводи прокурора і про можливість незаконного впливу ОСОБА_7 на інших обвинувачених та свідків з метою надання ними показів на її користь.

Також, враховуючи що ОСОБА_7 не працевлаштована, інших джерел доходу не має, обвинувачується у вчиненні злочинів, скоєних з корисливою метою, 10.01.2023 року засуджена за вчинення злочину, також пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів чи психотропних речовин і знову обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним обігом особливо небезпечних психотропних речовин, при цьому який є особливо тяжким, то є слушними доводи прокурора щодо наявності ризику продовження ОСОБА_7 злочинної діяльності.

Посилання ОСОБА_7 на наявність у неї неповнолітніх дітей, до того ж догляд яких наразі здійснює її брат, ніяким чином не невілює та не зменшує заявлених ризиків.

За наведеного, приймаючи до уваги доведеність заявлених ризиків, особу ОСОБА_7 , її репутацію, відсутність чинників, які б утримали її від дій, що становлять зміст заявлених ризиків, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти заявленим ризикам.

Щодо ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом особливо небезпечних психотропних речовин, зокрема за ч.3 ст.307 КК України, у складі організованої групи, із корисливим мотивом, то тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченоій у разі визнання її винуватою, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду.

Санкція статті за висунутим ОСОБА_8 обвинуваченням, передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому, у разі доведення її вини та відсутність з урахуванням санкції даної статті, можливості застосування положень ст. 75 КК, вказують на реальність ризику втечі обвинуваченої з метою уникнення покарання.

Окрім того, тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено допит свідків судом, свідчать про можливість вжиття ОСОБА_8 заходів впливу на них, з метою надання ними показів на свою користь. Крім того, ОСОБА_8 особисто знайома з іншими обвинуваченими та може схилити тих, які знаходяться на волі, до надання показань, які її виправдовують.

Стосовно заявленого прокурором ризику щодо можливого вчинення ОСОБА_8 інших злочинів, то, враховуючи відсутність у неї постійного місця роботи, інших джерел доходу, приймаючи до уваги вид, багатоепізодність та систематичність протиправних дій, що ставляться в провину ОСОБА_8 , які носять характер корисливого мотиву, з чого суд вважає доведеним ризик можливого скоєння обвинуваченою ОСОБА_22 нових злочинів та продовження злочинної діяльності, у якій висунуто обвинувачення.

Щодо посилання захисника обвинуваченої на наявність у останньої сім`ї, неповнолітніх дітей, та те, що остання раніше не судима, то дані обставини, з огляду тяжкість висунутого обвинувачення, не невілюють та не зменшують доведених прокурором ризиків.

За наведеного, приймаючи до уваги доведеність заявлених ризиків, особу ОСОБА_22 , відсутність чинників, які б утримали її від дій, що становлять зміст заявлених ризиків, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти заявленим ризикам.

Щодо ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом особливо небезпечних психотропних речовин, зокрема за ч.3 ст.307 КК України, у складі організованої групи, із корисливим мотивом, то тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду.

Санкція статті за висунутим ОСОБА_9 обвинуваченням, передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому, у разі доведення його вини та відсутність з урахуванням санкції даної статті, можливості застосування положень ст. 75 КК, вказують на реальність ризику втечі обвинуваченого з метою уникнення покарання.

Окрім того, тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено допит свідків судом, свідчать про можливість прийняття ОСОБА_9 заходів впливу на них, з метою надання ними показів на свою користь. Щодо можливого впливу на інших обвинувачених, то заявлений ризик щодо цього колегія вважає слушними відносно обвинувачених, які знаходяться на волі.

Посилання обвинуваченого щодо неможливості впливу на свідків, які вже є допитані, то щодо цього колегія навела аргументи вище, зокрема враховує принцип безпосередності дослідження доказів, що виключає можливість прийняття до уваги показів, які не були надані суду.

Стосовно заявленого прокурором ризику щодо можливого вчинення ОСОБА_9 інших злочинів, то колегія враховує відсутність у ОСОБА_9 постійного місця роботи, інших джерел доходу, приймаючи до уваги вид протиправних дій, що ставляться в провину ОСОБА_9 та що носять характер корисливого мотиву, з чого суд вважає доведеним ризик можливого скоєння обвинуваченим ОСОБА_9 нових злочинів та продовження злочинної діяльності, у якій висунуто обвинувачення, при цьому колегія вважає, що наявність у ОСОБА_9 неповнолітніх дітей, про що заявляв він та його захисник, ніяким чином не зменшує та не невілює вищевказаних ризиків.

За наведеного, приймаючи до уваги доведеність заявлених ризиків, особу ОСОБА_9 , відсутність чинників, які б утримали його від дій, що становлять зміст заявлених ризиків, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти заявленим ризикам, в тому числі і такий як домашній арешт, на якому наполягали обвинувачений та його захисник, з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення, наявність засобів дистанційного зв`язку та впливу на обвинувачених, які знаходяться на волі, та на свідків.

Стосовно ОСОБА_10 , то останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.307 КК України. Тяжкість покарання, що може бути призначене ОСОБА_10 у разі доведеності висунутого обвинувачення, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України, від 26.07.2001 р. у справі Ілійков проти Болгарії).

Санкція статті за висунутим ОСОБА_10 обвинуваченням, передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому, у разі доведення його вини та відсутність з урахуванням санкції даної статті, можливості застосування положень ст. 75 КК, вказують на реальність ризику втечі обвинуваченого з метою уникнення покарання.

Також приймаючи до уваги, що свідки обвинувачення ще не допитані судом, є слушними доводи прокурора і про можливість незаконного впливу ОСОБА_10 на свідків прагнучи надання ними показів на його користь з метою уникнення можливого покарання, та відхиляє доводи ОСОБА_10 і його захисника, що спростуванням ризику впливу на свідків, є вже проведений їх допит в ході досудового розслідування. З цього приводу колегія висловила свою позицію, про що зазначено вище.

Щодо можливого впливу на інших обвинувачених, то заявлений ризик щодо цього колегія вважає слушними відносно обвинувачених, які знаходяться на волі.

Також, враховуючи що ОСОБА_10 не працевлаштований, інших джерел доходу не має, приймаючи до уваги вид протиправних дій, що ставляться в провину ОСОБА_10 та носять характер корисливого мотиву, з чого суд вважає доведеним ризик можливого скоєння обвинуваченим ОСОБА_10 нових злочинів та продовження злочинної діяльності, у якій висунуто обвинувачення, при цьому колегія вважає, що наявність у ОСОБА_10 неповнолітньої дитини, про що заявляв він та його захисник, ніяким чином не зменшує та не невілює вищевказаних ризиків.

Суд також критично ставиться до тверджень захисника і щодо незначної ролі ОСОБА_10 , адже за висунутим обвинуваченням її підзахисному інкриміновано лише два епізоди злочинних дій. В той же час, слід зауважити, що кількість подій, не зменшує тяжкості висунутого обвинувачення.

Щодо посилання захисника на недоведеність ризиків, то слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій такої особи та/чи вчинення іншого злочину, а не обов`язкове настання цих подій.

За наведеного, приймаючи до уваги доведеність заявлених ризиків, обгрунтування щодо цього наведено вище, особу ОСОБА_10 , відсутність чинників, які б утримали його від дій, що становлять зміст заявлених ризиків, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти заявленим ризикам, в тому числі і такий як домашній арешт, на якому наполягали обвинувачений та його захисник, з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення, наявність засобів дистанційного зв`язку та впливу на обвинувачених, які знаходяться на волі, та на свідків.

Щодо ОСОБА_11 , то останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст.27 ч. 3 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України та тяжкого злочину, зокрема за ч.2 ст. 307 КК України. Тяжкість покарання, що може бути призначене у разі доведеності висунутого обвинувачення, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України, від 26.07.2001 р. у справі Ілійков проти Болгарії).

Санкція статей за висунутим ОСОБА_11 обвинуваченням, передбачає покарання у виді позбавлення волі, в тому числі за найтяжчим з висунутого обвинувачення, від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому, у разі доведення його вини та відсутність з урахуванням санкції даної статті можливості застосування положень ст. 75 КК, вказують на реальність ризику втечі обвинуваченого з метою уникнення покарання.

Також приймаючи до уваги, що свідки обвинувачення ще не допитані судом, є слушними доводи прокурора і про можливість незаконного впливу ОСОБА_11 на свідків прагнучи надання ними показів на його користь з метою уникнення можливого реального покарання, яке передбачене за висунутим обвинуваченням, лише у виді позбавлення волі.

Щодо можливого впливу на інших обвинувачених, то заявлений ризик щодо цього колегія вважає слушними відносно обвинувачених, які знаходяться на волі, з мотивів, про які зазначено стосовно свідків.

Також, враховуючи що ОСОБА_11 не працевлаштований, приймаючи до уваги вид, систематичність, багатоепозодність дій, що ставиться у провину ОСОБА_11 , то є слушними доводи прокурора щодо наявності ризику продовження ОСОБА_11 злочинної діяльності.

За наведеного, приймаючи до уваги доведеність заявлених ризиків, обгрунтування щодо цього наведено вище, особу ОСОБА_11 , відсутність чинників, які б утримали його від дій, що становлять зміст заявлених ризиків, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти заявленим ризикам, в тому числі і такий як домашній арешт, на якому наполягали обвинувачений та його захисник, з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення, наявність засобів дистанційного зв`язку та впливу на обвинувачених, які знаходяться на волі, та на свідків.

Стосовно посилання обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника на захворювання, у зв`язку з яким пов`язана його інвалідність та необхідність медичної підтримки, то згідно відповіді філії ДУ Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській та Одеській областях, наданій на запит захисника, ОСОБА_11 отримує необхідне лікування та на даний час ургентної допомоги за межами СІЗО не потребує.

Стосовно обвинуваченої ОСОБА_12 , яка обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена ч.3 ст. 307 КК України, то тяжкість покарання за висунутим обвинуваченням у разі його доведення, а також відсутність чинників, які б утримали обвинувачену від втечі, яка не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, що свідчать про високу ступінь ризику її переховування від суду.

Окрім того, тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено допит свідків судом, свідчать про можливість вжиття ОСОБА_12 заходів впливу на них, з метою надання ними показів на свою користь. Крім того, ОСОБА_12 може схилити інших обвинувачених, які перебувають на волі, до надання показань, які її виправдовують.

Приймаючи відсутність у останньої законних джерел доходу, суд вважає також доведеним ризик можливого вчинення ОСОБА_12 інших злочинів чи продовження злочинної діяльності, а тому необхідним продовження їй домашнього арешту, що контролюватиме її належну процесуальну поведінку та здатне вчасно запобігти можливим проявам заявлених ризиків.

При цьому, колегія приймає до уваги доводи ОСОБА_12 щодо неможливості із встановленням цілодобового домашнього арешту забезпечувати себе мінімально необхідними умовами до існування, тягар щодо чого наразі несе мати її чоловіка, з яким наразі відсутній зв`язок як військовослужбовцем, при цьому свекруха здійснює ще й догляд прикутого до ліжка іншого члена сім`ї.

Слушними є і доводи захисника ОСОБА_20 стосовно бездоганної процесуальної поведінки ОСОБА_12 за час триваючого вже три місяці домашнього арешту.

За вказаного, колегія доходить висновку про можливість встановлення ОСОБА_12 нічного домашнього арешту у період з 20 години до 06 години ранку наступного дня, що залишить її під контролем правоохоронного органу та одночасно надасть можливість забезпечувати себе матеріально та необхідними умовами до існування.

Стосовно ОСОБА_13 , то остання обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 307 КК України, та санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тому тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання доведеною її вини, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України).

Ступінь ризику втечі ОСОБА_13 є досить високим, в тому числі у сукупності з обставинами відсутності у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків, сталого місця роботи та чинників, які б утримували її від втечі.

Також, тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено судом допит свідків, що свідчить про можливість прийняття ОСОБА_13 заходів до впливу на них та інших обвинувачених, які перебувають на волі.

Стосовно заявленого прокурором ризику щодо можливого вчинення ОСОБА_13 інших злочинів, то, приймаючи до уваги відсутність у останньої законних джерел доходу, корисливий мотив злочину за висунутим обвинуваченням,суд вважає також доведеним ризик можливого вчинення обвинуваченою ОСОБА_13 нових злочинів.

За вказаного колегія вважає, що продовження у даному випадку такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, виправдовують потребу запобіганню заявленим ризикам.

При цьому, колегія відхиляє посилання обвинуваченої ОСОБА_13 щодо відсутності у останньої спроможності забезпечувати себе необхідними життєвими потребами, адже з її пояснень таку допомогу їй надають.

Також суд враховує і процесуальну поведінку обвинуваченої, яка, не зважаючи на серйозність висунутого їй обвинувачення, наявність іншої великої кількості учасників кримінального провадження, в тому числі осіб, які перебувають під вартою, більш як на годину допустила запізнення до судового засідання не попередивши та не вказавши на поважність причин такої поведінки, що, на думку, колегії вимагає більш ретельного контролю над нею.

З огляду на стадію кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обгрунтованим та підлягає задоволенню, в тому числі, і щодо строку, на який сторона обвинувачення просить продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та продовження міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Визначаючи розмір застави обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , колегія враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення за висунутим обвинуваченням, майновий та сімейний стан вказаних обвинувачених, вагомість заявлених та доведених ризиків та, з урахуванням меж, визначених п.3 ч.5 ст. 183 КПК України розміру застави, вважає, що її максимальний розмір достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , який за версією обвинувачення був організатором злочинної діяльності, та стосовно ОСОБА_11 , який згідно висунутого обвинувачення, виступав посібником та здійснював поставку особливо небезпечної психотропної речовини, у якого ОСОБА_6 придбавав останню, що в обох випадках передбачається великий обіг грошових коштів, а тому колегія, з урахуванням тяжкості висунутого обвинувачення, що у виняткових випадках дозволяє вийти за межі застави, визначеної ч.5 ст. 183 КПК, дійшла висновку, що застава у зазначених межах (п.3 ч.5 ст.183КПК) не здатна забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_11 покладених на них обов`язків, та приходить до висновку, що розмір застави в сумі 3 000 000 грн. гарантуватиме дотримання даними обвинуваченими процесуальних обов`язків та не буде завідомо непомірною для них.

Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, на обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покладаються наступні обов`язки: прибувати за всіма викликами суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи; утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд до України.

Обвинуваченим, відносно яких продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначено розмір застави, роз`яснюються вимоги ч.8 ст. 182 КПК України, відповідно до якої, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Керуючись статтями 177, 178, 191,315, 369-372 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу задовольнити частково

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24 березня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_6 розмір застави в сумі 3000 000 ( три мільйони) гривень, за умови внесення якої ОСОБА_6 слід негайно звільнити з-під варти.

У разі звільнення ОСОБА_6 з-під варти, покласти на нього на строк до 24.03.2025 року наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд до України.

У разі порушення обвинуваченим вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків, внесену заставу буде звернуто в дохід держави та вирішено питання про застосування до обвинуваченого більш суворого запобіжного заходу.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24 березня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_7 розмір застави в сумі 908 400 (дев`ятсот вісім чотириста) гривень, за умови внесення якої ОСОБА_7 слід негайно звільнити з-під варти.

У разі звільнення ОСОБА_7 з-під варти, покласти на неї на строк до 24.03.2025 року наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд до України.

У разі порушення обвинуваченим вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків, внесену заставу буде звернуто в дохід держави та вирішено питання про застосування до обвинуваченого більш суворого запобіжного заходу.

Продовжити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24 березня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_8 розмір застави в сумі 908 400 (дев`ятсот вісім чотириста) гривень, за умови внесення якої ОСОБА_8 слід негайно звільнити з-під варти.

У разі звільнення ОСОБА_8 з-під варти, покласти на неї на строк до 24.03.2025 року наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд до України.

У разі порушення обвинуваченим вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків, внесену заставу буде звернуто в дохід держави та вирішено питання про застосування до обвинуваченого більш суворого запобіжного заходу.

Продовжити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24 березня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_9 розмір застави в сумі 908 400 (дев`ятсот вісім чотириста) гривень, за умови внесення якої ОСОБА_9 слід негайно звільнити з-під варти.

У разі звільнення ОСОБА_9 з-під варти, покласти на нього на строк до 24.03.2025 року наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд до України.

У разі порушення обвинуваченим вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків, внесену заставу буде звернуто в дохід держави та вирішено питання про застосування до обвинуваченого більш суворого запобіжного заходу.

Продовжити відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24 березня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_10 розмір застави в сумі 908 400 (дев`ятсот вісім чотириста) гривень, за умови внесення якої ОСОБА_10 слід негайно звільнити з-під варти.

У разі звільнення ОСОБА_10 з-під варти, покласти на нього на строк до 24.03.2025 року наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд до України.

У разі порушення обвинуваченим вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків, внесену заставу буде звернуто в дохід держави та вирішено питання про застосування до обвинуваченого більш суворого запобіжного заходу.

Продовжити відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24 березня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_11 розмір застави в сумі 3000 000 ( три мільйони) гривень, за умови внесення якої останнього слід негайно звільнити з-під варти.

У разі звільнення ОСОБА_11 з-під варти, покласти на нього на строк до 24.03.2025 року наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд до України.

У разі порушення обвинуваченим вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків, внесену заставу буде звернуто в дохід держави та вирішено питання про застосування до обвинуваченого більш суворого запобіжного заходу.

Змінити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний період часу, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 20-00 години до 06-00 години ранку наступного дня, строком до 60 (шістдесят днів), тобто до 24 березня 2025 року включно, поклавши терміном на два місяці обов`язок повідомляти суд про зміну засобів зв`язку.

Виконання ухвали про застосування до обвинуваченої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області.

Продовжити стосовно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 60 (шістдесят днів), тобто до 24 березня 2025 року включно, поклавши терміном на два місяці обов`язок повідомляти суд про зміну засобів зв`язку.

Виконання ухвали про застосування до обвинуваченої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту покласти на Миколаївське районне управління поліції ГУНП в Миколаївській області.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо може бути подано апеляцію, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, у той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

Подача апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Резолютивна частина ухвали проголошена 24.01.2025 року.

Повний текст ухвали складено 27.01.2025 року.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2