КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/1370/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1585/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні № 0000205 - прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 рокучастково задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна, яке належне ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 06.01.2025 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Накладено арешт на майно, належне ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 06.01.2025 року під час огляду місця події за адресою: Київська область, с. Чабани, вул. Машинобудівельників 2-Д, а саме: грошові кошти в сумі 200 доларів США: дві купюри по 100 доларів США кожна - HL 23269090; НЕ 23081943D.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, що вилучене 06.01.2025 під час огляду місця події за адресою: Київська область, с. Чабани, вул. Машинобудівельників 2-Д, а саме: грошові кошти в сумі 200 доларів США: дві купюри по 100 доларів США кожна - HL 23269090; НЕ 23081943D; мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Iphone» моделі «12РROМАХ», ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги прокурор зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що 06.01.2025 року слідчим СУ ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 проведено огляд місця події - ділянки, розташованої за адресою: Київська область, с. Чабани, вул. Машинобудівельників 2-Д, під час якого у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході добровільної видачі було виявлено та вилучено 200 доларів США, а саме дві купюри по 100 доларів США кожна: HL 23269090; НЕ 23081943D, вказані купюри передавались в рамках контролю за вчиненням злочину ОСОБА_10 , які поміщено до спец пакету WAR 1189834; а також мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Iphone» моделі «12PROMAX», ІМЕІ: НОМЕР_1 , поміщений до спец пакету WAR 1189833. За допомогою вказаного мобільного телефону ОСОБА_10 та ОСОБА_8 тримали зв`язок через месенджери та домовлялись з приводу вирішення реєстрації військовозобов`язаних осіб для подальшого їх бронювання.

Таким чином, з метою запобігання можливості приховання, пошкодження, зіпсування, знищення, відчуження доказів злочину, для забезпечення подальшого збереження речових доказів у кримінальному провадженні, є необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно (речовий доказ), а саме: мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Iphone» моделі «12PROMAX», ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити з наведених у ній підстав, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки вказану ухвалу слідчого судді прокурором фактично оскаржено в частині накладення арешту на належний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12PROMAX», ІМЕІ: НОМЕР_1 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає вказану ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 від 30.05.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368, ч. 2 ст.369-2 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , користуючись набутими соціальними та професійними зв`язками в суспільстві, діючи як приватна особа, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного протиправного збагачення за чужий рахунок, на початку грудня місяця 2024 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 28.11.2024, вирішила зайнятися злочинною діяльністю, спрямованою на одержання від військовозобов`язаних громадян неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 1200 доларів США з кожного за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме - уповноваженими службовими особами військово-лікарської комісії, розташованої в приміщеннях КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради, розташованої за адресою: Київська область, Фастівський район, місто Боярка, вул. Соборності, 51 та службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2, які наділені правом прийняття рішень про: постановку на облік військовозобов`язаного, надання відстрочки за станом здоров`я під час мобілізації.

З цією метою ОСОБА_10 розповсюдила серед кола своїх знайомих інформацію про наявність у неї можливостей сприяння у постановці на облік військовозобов`язаного та надання йому відстрочки за станом здоров`я під час мобілізації.

В свою чергу, 10.12.2024 уродженець міста Умань, Черкаської області ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скориставшись розповсюдженою ОСОБА_10 серед своїх знайомих інформацією щодо наявності в неї можливостей сприяння у постановці на облік військовозобов`язаного та надання відстрочки за станом здоров`я під час мобілізації, звернувся до ОСОБА_10 з проханням допомогти отримати відстрочку за станом здоров`я під час мобілізації.

Так, 10.12.2024 приблизно о 13:50 поблизу ТРЦ «Наше небо» за адресою: Київська область, с. Крюківщина, вул. Балукова 1 е під час зустрічі із ОСОБА_11 , усвідомлюючи нагальну потребу останнього у отриманні відстрочки від направлення для проходження військової служби під час мобілізації, за станом здоров`я, у ОСОБА_10 виник злочинний намір, направлений на одержання від нього неправомірної вигоди для себе у розмірі 1200 доларів США за здійснення впливу на прийняття рішення уповноваженою службовою особою, з метою постановки ОСОБА_11 на військовий облік у Фастівському районі, Київської області, з подальшим проходженням військово-лікарської комісії, рішенням якої на підставі діагнозу відповідного лікаря, ОСОБА_11 буде надана відстрочка від направлення для проходження військової служби під час мобілізації, за станом здоров`я.

При цьому ОСОБА_10 , переслідуючи мету власного збагачення за чужий рахунок, користуючись можливістю впливу на прийняття уповноваженими службовими особами військово-лікарської комісії, ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо відстрочки від направлення для проходження військової служби під час мобілізації, за станом здоров`я повідомила ОСОБА_11 про готовність сприяти йому в успішній постановці його на військовий облік, проходженні військово-лікарської комісії, рішенням якої, на підставі діагнозу відповідного лікаря, ОСОБА_11 буде надана відстрочка від направлення для проходження військової служби за мобілізацією, за станом здоров`я, за надання їй неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у загальному розмірі 1200 доларів США, висловила пропозицію ОСОБА_11 в день проходження військово-лікарської комісії передати їй грошові кошти у загальному розмірі 1200 доларів США.

ОСОБА_11 , діючи під контролем правоохоронних органів, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_10 та інших посадових осіб, причетних до вчинення вказаного злочину, прийняв пропозицію ОСОБА_10 та повідомив про свої наміри зібрати необхідні документи та передати їй неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1200 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.12.2024 року складало 49 800 грн., для отримання відстрочки від направлення для проходження військової служби під час мобілізації, за станом здоров`я.

В свою чергу ОСОБА_10 пообіцяла ОСОБА_11 , що йому буде видано тимчасове посвідчення, яке буде надавати йому право на відстрочку від направлення для проходження військової служби за мобілізацією.

ОСОБА_10 , реалізуючи свій протиправний намір, направлений на одержання неправомірної вигоди, 06.01.2025 приблизно об 09 год. 29 хв. в телефонній розмові по мобільному телефону домовилась зустрітись із ОСОБА_11 за адресою поблизу ТРЦ «Наше небо» за адресою: Київська область, с. Крюківщина, вул. Балукова 1 е.

Цього ж дня, об 10 год. 41 хв. ОСОБА_10 за попередньою домовленістю, по вказаній адресі зустрілась із ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів та повідомила йому, що медичний огляд лікарів військово-лікарської комісії необхідно буде пройти зранку 07.01.2025, про конкретний час проходження комісії повідомить додатково. Після цього ОСОБА_10 умисно одержала для себе від ОСОБА_11 як неправомірну вигоду в сумі 1200 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 06.01.2025 року складає 46 140 грн., за вплив на прийняття рішення неустановленою досудовим розслідуванням уповноваженою службовою особою з метою подальшої постановки його на військовий облік, проходження військово-лікарської комісії, рішенням якої на підставі діагнозу відповідного лікаря, ОСОБА_11 буде надана відстрочка від направлення для проходження військової служби за мобілізацією, за станом здоров`я.

ОСОБА_10 , отримавши у ОСОБА_11 військовий квиток, пообіцяла через уповноважену службову особу повідомити особу з ІНФОРМАЦІЯ_2 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 до якої необхідно буде підійти з метою успішного проходження військово-лікарської комісії. В подальшому ОСОБА_10 було затримано співробітниками правоохоронних органів.

06.01.2025 року слідчим СУ ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 проведено огляд місця події - ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого у ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході добровільної видачі було виявлено та вилучено 200 доларів США : дві купюри по 100 доларів США кожна - HL 23269090; НЕ 23081943D , які поміщено до спец пакету WAR 1189834; а також мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Iphone» моделі «12PROMAX», ІМЕІ: НОМЕР_1 , поміщений до спец пакету WAR 1189833.

06 січня 2025 року вказані предмети (майно) визнані речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

09.01.2025 року (клопотання датоване 07.01.2025 року) прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке належне ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 06.01.2025 року під час огляду місця події за адресою: Київська область, с. Чабани, вул. Машинобудівельників 2-Д, а саме: грошові кошти в сумі 200 доларів США: дві купюри по 100 доларів США кожна - HL 23269090; НЕ 23081943D; мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Iphone» моделі «12PROMAX», ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтоване посиланням на те, що наразі, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане належне ОСОБА_8 майно, в тому числі і вилучений телефон, оскільки орган досудового розслідування вважає, що на вказаному мобільному телефоні наявне листування щодо вчинення вказаних кримінальних правопорушень. При цьому ОСОБА_8 відмовився надавати пароль від мобільного телефону з метою його огляду, тому є необхідність у призначенні судової комп`ютерно - технічної експертизи.

Отже, з метою збереження речових доказів, запобігання протиправним діям з приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, виникла необхідність у накладенні арешту.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Таким чином, з метою забезпечення схоронності вказаного майна, враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 рокучастково задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна, яке належне ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 06.01.2025 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Накладено арешт на майно, належне ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 06.01.2025 року під час огляду місця події за адресою: Київська область, с. Чабани, вул. Машинобудівельників 2-Д, а саме: грошові кошти в сумі 200 доларів США: дві купюри по 100 доларів США кожна - HL 23269090; НЕ 23081943D.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на належний ОСОБА_8 телефон, слідчий суддя посилався на те, що клопотання про арешт цього майна є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства.

Слідчий суддя зазначив, що зі змісту клопотання про накладення арешту не убачається і прокурором не доведено в суді, що мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Iphone» моделі «12PROMAX», ІМЕІ: НОМЕР_1 , містить в собі фактичні дані, які можуть бути використані з метою доказування обставин, що підлягають доказуванню в межах даного кримінального провадження відповідно до ст. 91 КПК України, постанова про визнання речовими доказами формальна, дані про блокування мобільного телефону відсутні. Причетність ОСОБА_8 до обставин підозри ОСОБА_12 - не убачається. Протокол огляду вилученого мобільного телефону не складався, неможливість здійснити такі дії не підтверджена, дані про захищеність пристрою паролем - відсутні, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання в цій частині необхідно відмовити.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що майно, належне ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 06.01.2025 року під час огляду місця події за адресою: Київська область, с. Чабани, вул. Машинобудівельників 2-Д, а саме: мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12PROMAX», ІМЕІ: НОМЕР_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки дані, що містяться у даному мобільному телефоні, можуть містити листування щодо вчинення вказаних кримінальних правопорушень, тому є достатні підстави вважати, що вилучений мобільний телефон може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для арешту вказаного майна, як речового доказу, з метою його збереження.

Крім того, постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_13 від 06.01.2025 року вказане майно (телефон) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000205 від 30.05.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст.369-2 КК України.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що постанова слідчого від 06.01.2025 року про визнання майна речовими доказами носить формальний характер, так як вказана постанова слідчого, а також клопотання прокурора про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема, посилання на те, що зазначене майно може містити дані, які можуть підтверджувати відомості про встановлення факту здійснення протиправної діяльності, а тому мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурором у клопотанні, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути знищене, приховане, передане чи відчужене.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, належне ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 06.01.2025 року під час огляду місця події за адресою: Київська область, с. Чабани, вул. Машинобудівельників 2-Д, а саме:мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12PROMAX», ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено, як не встановлено і невідповідності клопотання прокурора про арешт майна вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України, які б свідчили про наявність визначених законом підстав для відмови у задоволенні такого клопотання.

Зважаючи на викладене вище, слідчий суддя, не в повній мірі дослідивши клопотання із доданими до нього документами, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на мобільний телефон, яке останнім було належним чином обґрунтоване та мотивоване.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене майно (телефон) з метою забезпечення збереження речових доказів.

Що стосується висновків слідчого судді про недоведеність прокурором тієї обставини, що вилучений під час обшуку телефон містить в собі фактичні дані, які можуть бути використані з метою доказування обставин, що підлягають доказуванню в межах даного кримінального провадження відповідно до ст. 91 КПК України, то такі висновки суду є передчасними, оскільки дані обставини можуть бути підтверджені лише шляхом ретельної перевірки майна, а саме проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, про що зазначено у клопотанні прокурора.

Оскільки досудове розслідування на даний час ще триває, а ці обставини також підлягають перевірці при його проведенні, то в такому випадку, вбачається за необхідне застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою досягнення цілей кримінального провадження.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, при вирішенні питання щодо арешту майна, з підстав визначених ст. 170 КПК України, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Отже, сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 06.01.2025 року під час огляду місця події за адресою: Київська область, с. Чабани, вул. Машинобудівельників 2-Д, а саме: грошові кошти в сумі 200 доларів США: дві купюри по 100 доларів США кожна - HL 23269090; НЕ 23081943D та мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12PROMAX», ІМЕІ: НОМЕР_1 , з метою забезпечення його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0000205 - прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, належне ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 06.01.2025 року під час огляду місця події за адресою: Київська область, с. Чабани, вул. Машинобудівельників 2-Д, а саме:

- грошові кошти в сумі 200 доларів США: дві купюри по 100 доларів США кожна - HL 23269090; НЕ 23081943D;

- мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Iphone» моделі «12PROMAX», ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4