Провадження №1-кс/333/3430/24
УХВАЛА

іменем України

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

23 грудня 2024 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши в режимі відеоконференції клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № №0005486, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2024за ознаками кримінального правопорушення відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, перебував на посаді стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовця за мобілізацією, у військовому званні «солдат», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0005486, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2024року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлене клопотання обґрунтовано тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №51 від 03.03.2022 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону. З цієї дати ОСОБА_6 справу та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України « Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 18.06.202 4 солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , розташоване поблизу

АДРЕСА_2 , після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 20.12.2024, до моменту встановлення його місцезнаходження та передачі до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_6 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України, а саме: дезертирство, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

21.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про наслідки самовільного залишення місця служби не вжив та не вживає жодних заходів щодо з`явлення на службу, до органу досудового розслідування, прокуратури, а отже його поведінка свідчить про його умисні дії, пов`язані з ухиленням (переховуванням) від зазначених органів, з метою уникнення притягнення до відповідальності, про причини своєї неявки, а також про законність відсутності на службі останній не повідомляє.

21.12.2024 року о 14 год. 01 хв. підозрюваному ОСОБА_6 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання з підстав, викладеному у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на те, що відсутні ризики, на які посилається слідчий в своєму клопотанні, оскільки ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, від органів досудового розслідування та суду не переховався та не збирається переховуватись.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Судом встановлено, 24.07.2024 року до ЄРДР внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (кримінальне провадження № 0005486).

21.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України.

На підтвердження провини ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), слідчий посилається на такі докази: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, протоколи допитів свідків, матеріали службового розслідування та іншими матеріалами кримінального провадження.

Нормами ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, дані про особу підозрюваного, характер пред`явленої підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному та їх взаємозв`язок з можливими ризиками по справі.

Як вбачається з матеріалів, наявних у заявленому клопотанні, підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення воліна строк до дванадцяти років.

Разом з тим, наведені вище обставини жодним чином не підтверджує можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування/суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, при розгляді клопотання слідчим суддею враховано, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою раніше не судимою, має постійну адресу проживання: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні слідчим та прокурором жодним чином не наведено обґрунтованих доводів, з посиланням на належні та допустимі докази, що дають слідчому судді підстави вважати, що у разі не обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде ухилятися від органів досудового розслідування чи суду, буде незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

За обставин наведених вище, слідчий суддя дійшов висновку, що наведені дані в своїй сукупності дають підстави вважати, що застосування до ОСОБА_6 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_6 самостійно з`явився до органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки не встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0005486, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1