Справа № 128/71/21
УХВАЛА

Іменем України

14 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000568 від 28.07.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.02.2025 судді ОСОБА_1 для розгляду передано заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000568 від 28.07.2020 року.

В період з 11.02.2025 року12:34 год до 14.02.2025 року 16:00 год, суддя ОСОБА_1 перебувала в нарадчій кімнаті, як член колегії, по кримінальному провадженню ЄУН №148/1401/19, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2019 за № 0000087, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Заяву про відвід судді ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 мотивує, тим, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України. 23.12.2024 у вказаному провадженні під головуванням судді ОСОБА_4 проводилось підготовче судове засідання за участі сторін кримінального провадження, під час якого, стороною захисту подано клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, з зв`язку з закінченням строків притягнення його до кримінальної відповідальності. Підставами звернення з відповідним клопотанням слугувало те, що дії за які обвинувачується ОСОБА_5 відносяться до 27.07.2020, злочин, в якому він обвинувачується відноситься до нетяжких відповідно до ст. 12 КК України, а відтак, відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше трьох років. Також зазначає, що окрім цього, на даний час, з урахуванням малого проміжку часу готується скарга до Вищої ради правосуддя на дії судді, що також, в подальшому може вказувати на упереджене та зацікавлене ставлення судді ОСОБА_4 під час судового розгляду вказаного кримінального провадження. Разом з тим, суддею ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання не додержано вказані норми не лише КПК України, а й Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Конституції України, вийшла за межі пред`явленого обвинувачення, чим виявила явне упередження, а відтак, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України підлягає відводу від розгляду вказаного кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_7 надав суду заяву, за якою заперечує проти задоволення заяви про відвід, вважає його безпідставним та необґрунтованим; на технічній фіксації не наполягає.

Адвокат ОСОБА_3 також надав суду заяву, якою, заявлені вимоги підтримує, просить відвести суддю ОСОБА_4 від розгляду даного кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_4 про дату та час розгляду заяви про відвід повідомлена, правом надавати пояснення не скористалася.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання на розгляд заяви про відвід не з`явилися.

Оглянувши заяву про відвід судді ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною першою статті 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно частини першої статті 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Частиною другою статті 81 КПК України визначено, що усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. Тобто, даною нормою передбачається розгляд судом, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, відводів заявлених прокурору, слідчому, захиснику, представнику, спеціалісту, представнику персоналу органу пробації, перекладачу, експерту, секретарю судового засідання відповідно до ст.ст. 77 - 79 КПК України. Частиною 2 ст. 81 КПК України передбачено, що усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. В рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67). У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48). Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано. Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції. Кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v.Malta (Мікаллефф проти Мальті) п.98). Згідно п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно дост.9 Конституції, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер протиБельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45). Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, судді заявлено відвід в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача виникли сумніви в неупередженості судді. Слід звернути увагу на те, що в Рекомендаціях Комітета Міністрів Ради Європи від 17 листопада 2010 року (CM/Rec(2010)12)у пункті 11 щодо зовнішньої незалежності суддів зазначено, що зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом. На неупередженості суддів як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді, на який є посилання в коментарі до ст. 7 Кодексу суддівської етики (рішення РСУ № 1 від 04.02.2016 "Про затвердження Коментаря до Кодексу суддівської етики"): «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений». Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до ч. 5ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що відвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, а також з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу щодо неупередженості судді ОСОБА_4 та об`єктивного розгляду даної справи, відвід є обґрунтованим. Відповідно до ч. 3ст. 81 КПК України питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається в порядку, встановленому ч.3ст.35 КПК України. Керуючись ст.ст.75,80-82,369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000568 від 28.07.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України задоволити.

Відвести головуючого суддю ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000568 від 28.07.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.

Матеріали кримінального провадження ЄУН № 128/71/21, внесеного в ЄРДР за № 0000568 від 28.07.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України - передати до канцелярії суду на повторну реєстрацію та розподіл у відповідності з вимогами ч.3 ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8