Справа № 133/3013/24
Провадження № 11-кп/801/1315/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

09 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,

на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2024 року про накладення арешту на майно в порядку забезпечення позову в межах кримінального провадження, відомості про яке внесено 20.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2024 року задоволено заяву потерпілої ОСОБА_8 про забезпечення позову у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 20 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Накладено арешт на автомобіль ВАЗ 111730, д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_7 , залишивши цей транспортний засіб на зберіганні на арештмайданчику тимчасово затриманих транспортних засобів відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Козятин, вул. Героїв Майдану, 30.

Не погодившись з ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали, а також передбачену процесуальним законом можливість її оскаржити в апеляційному порядку, просить скасувати ухвалу, а провадження за заявою закрити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 і його захисник адвокат ОСОБА_6 вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Інші учасники справи, повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони захисту, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з таких підстав.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення є однією із основних засад судочинства (пункт 8 частини 1 статті 129 Конституції України).

Однак вказане положення Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд саме справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження.

Разом з тим, кримінальним процесуальним законом передбачено особливості оскарження ухвал слідчих суддів, а також ухвал суду, що виносяться під час судового розгляду кримінального провадження.

Ухвали слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, перелічені в статті 309 КПК України.

Водночас відповідно до статті 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема, ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру, інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першої цієї статті.

До ухвалення судового рішення по суті апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом, підлягають ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена не слідчим суддею, а судом, який розглядає кримінальне провадження.

Так, 16.10.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 10.10.2024 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 20.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою судді Калинівського районного суду ОСОБА_1 від 21.10.2024 постановлено вказане кримінальне провадження призначити до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 15 год. 7 листопада 2015 року.

Відповідно до частини 4 статті 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Разом з тим, оскільки в даному провадженні апеляційну скаргу було призначено до розгляду, під час якого встановлено, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

В ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118) висловлено правову позицію про те, що рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Щодо посилань захисника на засади кримінального судочинства, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, застосовуються у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що закриття кримінального провадження у випадках коли, з огляду на положення ч. 4 ст. 399 КПК, необхідно було відмовити у відкритті провадження у зв`язку із оскарженням судового рішення, оскарження якого законом не передбачене (з урахуванням практики Верховного Суду у справах N 755/10061/18 та N 569/17036/18), не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, та, з огляду на положення, передбачені ч. 6 ст. 9 КПК, не свідчить про порушення загальних засад кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що можливість оскарження ухвали суду першої інстанції, якою вирішено питання забезпечення цивільного позову, вбачається з системного аналізу положень ч. 5 ст. 128 КПК та п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Проте, питання щодо оскарження рішення, постановленого за наслідками проведення підготовчого судового засідання, врегульовано положеннями ст. 314 КПК та не передбачено оскарження питань щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які вирішувались в порядку ч. 3 ст. 315 КПК, у зв`язку з чим, відсутні підстави, з огляду на положення, передбачені ч. 5 ст. 128 КПК, для застосування норм ЦПК в цій частині.

Така позиція відповідає практиці Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, зокрема, ухвалу від 26 грудня 2023 року в справі № 760/10510/23 (провадження № 51-7699ск23).

Керуючись статтями 392, 399, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2024 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4