Провадження № 1-кс/161/46/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 09 січня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 06.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042 від 18.07.2024 та про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

26 грудня 2024 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 06.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042 від 18.07.2024 та про зобов`язання вчинити дії.

Свою скаргу мотивують тим, що постановою старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 06.12.2024 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 18.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. Не погоджуючись з рішенням слідчого, оскільки, на їхню думку, воно є незаконним та невмотивованим, просять скасувати постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 06.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042 від 18.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, та зобов`язати слідчого вручити кожному заявнику відповідну пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали до суду заяву про проведення розгляду скарги без їхньої участі, скаргу підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити.

Старший слідчий в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 подав до суду заяву про проведення розгляду скарги без його участі.

Волинська обласна прокуратура, яка про час, дату та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином, явку прокурора у кримінальному провадженні в судове засідання не забезпечила, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали скарги та додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, стаття 24 КПК України кожному гарантує право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 18.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в межах кримінального провадження №0000042 від 18.07.2024, звернулися до слідчого з клопотанням про вручення їм, кожному зокрема, пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

В свою чергу, за результатами розгляду вищевказаного клопотання, 06.12.2024 старшим слідчим в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 18.07.2024.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 55, п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Проте, постанова старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 06.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042 від 18.07.2024 не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не містить мотивів прийняття даного рішення з їх належним обґрунтуванням.

Відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

Разом з цим, оцінивши прийняте слідчим рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні №0000042 від 18.07.2024, слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, з огляду на те, що у постанові не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у визнанні заявників потерпілими.

Отже, зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 06.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042 від 18.07.2024 підлягає скасуванню.

Окрім цього, з метою усунення зазначених вище порушень за наслідками розгляду відповідного клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого повторно розглянути подане ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 клопотання з дотриманням вимог КПК України та прийняти за результатами його розгляду законне та обґрунтоване процесуальне рішення, яке б відповідало вимогам ст. 110 КПК України, і повідомити про це заявників.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 06.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042 від 18.07.2024 слід скасувати, зобов`язавши слідчого, або іншу уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 28.11.2024 в порядку, передбаченому ст. 55, 220 КПК України, у зв`язку з чим вказана скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим, щодо зобов`язання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 вручити кожному заявнику пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, тобто фактично зобов`язати слідчого визнати заявників потерпілими у кримінальному провадженні №0000042 від 18.07.2024, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вказана вимога не ґрунтуються на законі, оскільки питання визнання потерпілим відноситься до дискреційних повноважень слідчого, дізнавача, прокурора відповідно до вимог закону. У свою чергу, слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень відповідно до положень ст. 36, 40, 40-1 КПК України. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом, що передбачено ч. 3 ст. 26 КПК України.

Слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження та враховує, що КПК України встановлює гарантії процесуальної самостійності слідчого, дізнавача та прокурора у прийнятті ними рішень

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року (справа №522/7836/21, провадження №51-2328км22).

Крім того, вимоги п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість такої вимоги скарги, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її задоволення.

За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладено, керуючись ст. 26, 55, 110, 303-309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 06.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042 від 18.07.2024 та про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 від 06.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042 від 18.07.2024 скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 , або іншу уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 28.11.2024 та повідомити про результати розгляду заявників.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1