У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2094/22

№ 1-кс/183/630/25

09 квітня 2025 року місто Самар Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Болкарьової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Олійника Артема Вікторовича, подану у рамках розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 183/2094/22, суд

у с т а н о в и в :

07 квітня 2025 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Олійнику А.В., подану у рамках розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 183/2094/22.

Автоматизованою системою документообігу, визначено суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г. для розгляду вказаної заяви про відвід, яку передано головуючому судді 08 квітня 2025 року.

Заява про відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Олійника А.В. від розгляду справи за заяви ОСОБА_1 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 183/2094/22 мотивована тим, що суддя Олійник А.В. є упередженим, оскільки в межах кримінального провадження у даній справі постановив три процесуальних рішення з якими заявник не згодний. Так, суддя Олійник А.В. 08.06.2022 року ухвалив вирок, у якому не зазначив строк перебування під вартою та не перерахував його; потім суддя Олійник А.В. 08.12.2022 ухвалою повернув заяву ОСОБА_1 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, яка вподальшому була скасована судом апеляційної інстанції; а 22.01.2025 року суддя Олійник А.В. ухвалою безпідставно відмовив у роз`ясненні вироку суду від 08.06.2022. Порушення норм матеріального та процесуального права свідчать про упередженість судді.

В судове засідання особи, що беруть участь у справі не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Особа, якій заявлений відвід пояснень не подавала.

Дослідивши підстави заявленого відводу, матеріали справи за заявою про відвід, а також матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 183/2094/22, суд дійшов до наступних висновків.

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяви ОСОБА_1 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 183/2094/22.

В судовому засіданні усправі за заявою ОСОБА_1 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 183/2094/22, яке відбулося 25.03.2025 року, ОСОБА_1 усно заявив заяву про відвід головуючому судді.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2025 року за результатами розгляду відводу головуючому судді постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід. Слід зазначити, що підставами заявленого ОСОБА_1 відводу були посилання заявника на те, що суддя Олійник А.В. є упередженим, оскільки в межах кримінального провадження у справі № 183/2094/22 постановив три процесуальних рішення не на користь заявника. Суддя ОСОБА_2 безпідставно відмовив у роз`ясненні вироку суду від 08.06.2022; повернув заяву ОСОБА_1 про перегляд вироку суду за ново виявленими обставинами; у вироку суду від 08.06.2022 не врахував строк перебування під вартою до стоку відбування покарання.

Що стосується заяви від 07 квітня 2025 року ОСОБА_1 про відвід головуючого судді, суд зазначає наступне.

У кожному кримінальному провадженні незалежність і об`єктивність судді забезпечується, серед іншого, закріпленням загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

У відповідності до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. 2. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

У відповідності до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п. п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18). В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Заявлений ОСОБА_1 відвід не містить належних та підтверджених даних, які би свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України, заявлений відвід фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями судді, ухваленими в іншій справі, що відповідно до вимог КПК України не є підставою для відводу слідчого судді, а незгода із такими рішеннями реалізується шляхом їх оскарження до вищестоящої судової інстанції.

Наведені заявником про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст. 75 КПК України, виключають участь судді Олійника А.В. у розгляді заяви ОСОБА_1 про звільнення від покарання від 19.03.2025 року, і не свідчать про те, що ним проявлено несправедливість чи упередженість.

Окрему увагу суд звертає на те, що, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (ч. 4 ст. 81 КПК України). Оскільки у справі за заявою ОСОБА_1 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 183/2094/22 вже заявлявся відвід головуючому судді Олійнику А.В., то заявлений 07.04.2025 року ОСОБА_1 відвід з тих самих підстав та з підстав не згодою з процесуальними рішеннями головуючого судді, суд оцінює як повторно заявлений відвід.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду. Положення ч. 4 ст. 81 КПК України не пов`язують наявність зловживання правом на відвід із особою заявника відводу. Зловживання наявне, якщо відвід заявлений з метою затягування кримінального провадження будь-ким з учасників повторно у межах одного кримінального провадження.

Щодо наявності підстав для висновку про зловживання правом на відвід.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

На переконання суду підстави заявлених відводів є тотожними та зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді, ухваленими під час судового розгляду у справі за заявою ОСОБА_1 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 183/2094/22.

В той же час, враховуючи положення ч. 4 ст. 81 КПК України, а також те, що судовий розгляд справи зазаявою ОСОБА_1 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 183/2094/22 здійснюється суддею Олійником А.В., саме суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

У зв`язку з цим, викладені заявником факти не містять у собі достатніх підстав, які б свідчили про необ`єктивність чи упередженість судді Олійника А.В. Інших обставин, які б унеможливлювали участь судді у розгляді справи зазаявою ОСОБА_1 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 183/2094/22, зазначено не було.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Олійника А.В.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Олійника Артема Вікторовича, подану у рамках розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2022 у справі № 183/2094/22 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 09 квітня 2025 року о 10-45 годині.

Суддя І.Г.Дубовенко