Провадження №: 1-кп/752/2236/24
У Х В А Л А

04.12.2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про закриття кримінального провадження №0002560 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

в підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подав клопотання про закриття кримінального провадження №0002560 у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Подане клопотання обґрунтовує тим, що заступник керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 передав обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 до суду, хоча не мав на це жодних повноважень, оскільки таку процесуальну дію повинен вчинити прокурор, який є процесуальним керівником в даному кримінальному провадженні. Вказане, на думку захисника, свідчить про незаконність перебування документу із назвою обвинувальний акт в суді. Також захисник зазначає, що після повідомлення про завершення досудового розслідування, сторона захисту одразу ознайомилась з матеріалами досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України шляхом фотографування і на сторінці 9 т. 1 знаходилась не підписана постанова виконуючого обов"язки керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 27.08.2024 року про визначення групи прокурорів. Захисник вказує, що в цій постанові, серед інших прокурорів, зазначений ОСОБА_4 , який підписав та затвердив обвинувальний акт. Захисник вказує, що стороні захисту після ознайомлення та фотографування матеріалів досудового розслідування, начальник СВ № 2 Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 під розписку надав обвинувальний акт, який вже був підписаний та затверджений неуповноваженим прокурором ОСОБА_4 . Вказує, що при цьому ОСОБА_4 сторона захисту не бачила, а отже, ОСОБА_4 не виконав свій обов"язок щодо особистого надання ОСОБА_3 та його захиснику обвинувального акту. Захисник вказав, що з метою фіксації наданання стороною обвинувачення на ознайомлення стороні захисту не підписаної постанови, сторона захисту звернулась до КНДЕКЦ МВС України з метою проведення фототехнічної експертизи і за результатами вказаної експертизи було зафіксовано, що постанова про визначення групи прокурорів від 27.08.2024 року не підписана. Вказане, на думку захисника, свідчить про те, що на момент надходження та реєстрації 27.09.2024 року обвинувального акту, прокурор ОСОБА_4 не був процесуальним керівником і не мав процесуальних прав та підстав надавати доручення начальнику СВ №2 Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 відкрити матеріали досудового розслідування і прокурор ОСОБА_4 не мав процесуальних прав та підстав підписувати і затверджувати обвинувальний акт. ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_3 було повідомлено про підозру 29.08.2024 року, і враховучи наведені ним підстави, строк досудового розслідування закінчився 29.10.2024 року і ОСОБА_3 не набув статусу обвинуваченого, а тому, кримінальне провадження №0002560 підлягає закриттю на підставі п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту. Свою позицію обгрунтував тим, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 було виділено з першочергових матеріалів кримінального провадження № 000022. Вказав, що в першочерговому кримінальному провадженні наявна постанова про визначення групи прокурорів від 18.03.2024 року, якою зокрема, його уповноважено здійснювати повноваження прокурора. Також зазначив, що доводи сторони захисту про те, що постанова від 27.08.2024 року не була підписаною є помилковими, оскільки під час розгляду на досудовому розслідуванні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_3 , в матеріалах справи містилась постанова про визначення групи прокурорів в кримінальному провадженні № 0002560 від 27.08.2024 року, яка була підписана та якою його уповноважено страшим групи прокурорів. Також прокурор зауважив, що саме він затверджував та підписував обвинувальний акт, як це передбачено КПК України. Вказав, що підпис заступником керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 супровідного листа, яким направлено обвинувальний акт, не є процесуальною дією згідно вимог КПК України. Прокурор вказує, що за таких обставин органом досудового розслідування не було допущено порушень норм КПК України і строки досудового розслідування після повідомлення особі про підозру не закінчились, а тому, на його думку, підстав для закриття провадженння наразі немає. На підтвердження своєї позиції надав суду постанову про визначення групи прокурорів від 18.03.2024 року та відповідь на запит Голосіївського районного суду м. Києві від 02.12.2024 року.

Заслухавши сторін, вивчивши клопотання захисника про закриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Так, згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Слід зазначити, що доводи сторони захисту про те, що прокурор ОСОБА_4 є не уповноваженим прокурором в даному кримінальному провадженні є бізпідставними та такими, що суперечать загальним засадам КПК України та нормам Закону України "Про прокуратуру". Оскільки з наданих суду документів на даній стадії, вбачається, що прокурора ОСОБА_4 було уповноважено здійснювати його процесуальні обов"язки постановою про визначення групи прокурорів від 18.03.2024 року в першочерговому кримінальному провадженні № 000022 та постановою про визначення групи прокурорів від 27.08.2024 року у виділеному з нього кримінального провадження відносно ОСОБА_3 №0002560.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що супровідний лист підписаний заступником керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 і направлення такого супровідного листа не є процесуальною дією чи рішенням в розумінні норм КПК України. Судом встановлено, що обвинувальний акт затверджений та підписаний уповноваженим прокурором ОСОБА_4 . Порядок направлення обвинувального акту до суду та наявність супровідного листа обумовлені Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженій наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814.

Твердження сторони захисту про те, що не прокурор, а начальник СВ №2 Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 під розписку надав обвинувальний акт, який вже був підписаний та затверджений прокурором ОСОБА_4 , є суперечливим та таким, що не знайшло свого підтвердження, оскільки до обвинувального акту додано розписки від ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 , з яких вбачається, що як ОСОБА_3 ,так і його захисник надали розписку про отримання обвинувального акту саме прокурору ОСОБА_4 . Жодних зауважень, які б стосувались того, що обвинувальний акт вручено іншою особою дані, розписки не містять.

Щодо доводів захисника про те, що постанова виконуючого обов"язки керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 27.08.2024 року про визначення групи прокурорів була не підписана, суд зазначає, що дійсно захисник надав документи з яких вбачається, що вищевказана постанова від 27.08.2024 року не містила підпису. Разом з цим, прокурор на спростування доводів сторони захисту надав суду копії документів, з яких вбачається, що прокурор ОСОБА_4 мав повноваження в рамках даного кримінального провадження.

Враховуючи надані сторонами різні документи, в частині наявності/відсутності повноважень прокурора, перевірка яких можлива лише під час дослідження доказів та процесуальних документів у кримінальному провадженні в ході судового розгляду, суд на даній стадії позбавлений можливості вирішити дане питання. Вказані стороною захисту та стороною обвинувачення обставини будуть перевірені судом в ході судового розгляду і оцінка таким обставинам буде надана судом в нарадчій кімнаті при прийнятті кінцевого рішення. На даній стадії з наявних у суду документів не вбачається підстав для закриття провадження у справі за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості наданих прокурором доказів під час висловлення своєї позиції про закриття провадження у справі, оскільки вказані документи не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України на надій стадії процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 219, 284, 314 КПК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0002560 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - відмовити.

Повний текст ухвали буде оголошено 09.12.2024 року о 15 год. 30 хв.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1