Провадження №11-сс/801/942/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000377 внесеного до ЄРДР 24.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за клопотанням слідчого слідчого відділення Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 58 днів, а саме до 22 січня 2025 року, -

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , достовірно знаючи про військову агресію збройних сил російської федерації та введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023 №2102-ІХ, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022, строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 3564-ІХ «Про продовження строку воєнного стану в Україні», тобто до 08 травня 2024 року, у березня 2024 року більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 09.03.2024, у невстановленому місці, діючи з корисливих мотивів, вступили в злочинну змову між собою та розробивши єдиний план своїх злочинних дій за наступних обставин.

Так, 09.03.2024 приблизно о 10 год. 00 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , будучи об`єднаним спільним злочинним умислом спрямованим на незаконне збагачення чужим майном шляхом вимагання, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану переслідуючи корисливий мотив, прибули до квартири ОСОБА_14 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить останньому на праві спільної власності розміром частки . Після чого, розбудивши ОСОБА_14 , діючи спільно, попередньо узгодженого злочинного плану, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 повідомили йому щоб він зібрав речі та покинув приміщення вказаної квартири. Вказана розмова супроводжувалась психологічним тиском, погрозою заподіяння тілесних ушкоджень, створення нестерпних умов для проживання та обмеження прав, свобод потерпілого, які проявлялися в забороні пересуватися по квартирі, які останній сприймав як реальні.

Далі, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діючи згідно спільного злочинного умислу, повідомили незаконну вимогу ОСОБА_14 , а саме в продажу належної йому частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , повідомши, що у разі не погодження він залишиться без житла та грошових коштів. Підчас висунення вказаної вимоги ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в черговий раз погрожували заподіяння тілесних ушкоджень, обмеження прав, свобод потерпілого.

Демонструючи реальність своїх намірів та погроз, ОСОБА_12 наніс декілька ударів по тілу ОСОБА_14 .

В подальшому ОСОБА_14 переживаючи за своє життя та здоров`я сприйнявши погрози, як реальні скориставшись моментом та пильністю ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 будучи роздягнутим вибіг з приміщення власної квартири.

Після того, як ОСОБА_14 залишив приміщення квартири, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 діючи згідно раніше узгодженого злочинного плану та досягнення спільної мети замінили замок вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 , чим обмежили його конституційні права, передбачені статтями 32, 47 Конституції України.

Далі, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 покинули приміщення вказаної квартири.

В подальшому, 19.03.2024 в денний час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_14 будучи під тривалим психологічним тиском, погрозами завдання йому тяжких наслідків, порушення нормального звичного режиму життя, завдання стресу та переживання, які настали від діяльності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , погодився на їхню спільну незаконну вимогу щодо вчинення дій майнового характеру, а саме продажу спільної часткової власності (1/2) квартири АДРЕСА_3 , що перебуває у його власності. Цього ж дня підписав договір купівлі продажу частини вказаної квартири, за що отримав кошти у сумі 15 000 доларів США, згідно курсу НБ України станом на 19.03.2024 становить 584616 (п`ятсот вісімдесят чотири тисяч шістсот шістнадцять) гривень, що значно нижче за ринкову вартість вказаної частини квартири.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вимогі вчинення будь-яких дій майнового характеру, з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

22 листопада 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вимогі вчинення будь-яких дій майнового характеру, з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Слідчий Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України ОСОБА_8 запобіжний у захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 58 днів, а саме до 22 січня 2025 року.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вказав, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить змінити ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 та визначити підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не встановлено факту насильницький дій з боку ОСОБА_8 , тому вважає застосування застави в даному випадку можливим.

Захисник адвокат ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту з підстав викладених в ній та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий та прокурор довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та про існування ризиків, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та не викликає сумнівів.

Також слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на потерпілих та свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому суд першої інстанції врахував особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що становить значну суспільну небезпеку, а також відсутність у підозрюваного соціально стримуючих факторів, погрози останнього до потерпілого про застосування насильства.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до практики ЄСПЛ, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого та ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, пункт 70, від 22 травня 2018 року).

Так апеляційний суд враховує відомості та данні про особу підозрюваного який раніше судимий, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно. Окрім того адвокат подав суду документи : характеристики з місця роботи, місця проживання, копії атестату та додатку до нього, копію диплома, копії подяк, грамот, дипломів за участь у змаганнях, копію консультаційного висновку спеціаліста із вказаним діагнозом, копію висновку СКТ, копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, копію консультаційного висновку, копію пенсійного посвідчення батька підозрюваного.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 необхідно визначити розмір застави.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання у м. Вінниці, позитивно характеризується, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, інші обставини встановлені в ході апеляційного перегляду , передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 58 днів, а саме до 22 січня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого слідчого відділення Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22 січня 2025 року включно.

Визначити заставу у 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

В разі внесення застави на ОСОБА_8 покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4