В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2025 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смтКриве Озеро, кримінальне провадження, інформація про яке внесене до ЄРДР №0000075 від 19 серпня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новоархангельськ Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального проступку проходив військову службу за мобілізацією на посаді водія електрика медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "старший солдат", одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

04 квітня 2023 року на виконання Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності військових частин Збройних Сил України та інших формувань, громадянина України ОСОБА_3 призвано на військову службу по мобілізації та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 квітня 2023 року №94 солдата ОСОБА_3 прийнято на військову службу та зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 квітня 2023 року №115 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду водія-електрика медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 04 квітня 2023 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_1 із територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби. Таким чином, на момент вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 мав статус військовослужбовця по мобілізації.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про дорожній рух" кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів №340 від 08 травня 1993 року, якою затверджено положення "Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом", посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у Територіальному сервісному центрі МВС.

Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08 травня 1993 року, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України №844 від 16 вересня 2020 року "Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" затверджено форму, реквізити та спосіб виготовлення посвідчення водія.

Таким чином, посвідчення водія є офіційним документом, оскільки може бути використане як документ докази у правозастосовчій діяльності, що складається та видається повноважними (компетентними) особами органів державної влади, та складене з дотриманням визначених законом форм та містить передбачені законом реквізити.

Так, у березні 2024 року, ОСОБА_3 , перебуваючи на службі у військовій частині НОМЕР_1 в соціальні мережі "Фейсбук" відшукав оголошенні з виготовлення посвідчення водія будь-якої категорії при цьому, усвідомлюючи протиправність своїх дій та маючи намір на отримання права керування транспортними засобами та відповідного посвідчення без проходження теоретичного і практичного іспитів, зв`язався з невідомою особою, яка запропонувала ОСОБА_3 свої послуги з виготовлення посвідчення водія, що не перебуває в офіційному обігу на території України, на що ОСОБА_3 погодився та з метою подальшого використання, домовився про придбання завідомо підробленого посвідчення водія за грошові кошти у розмірі 8500 грн..

Через декілька днів з моменту замовлення, а саме наприкінці березня 2024 року, ОСОБА_3 , всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 "Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами", отримав від невстановленої особи завідомо для нього підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 ..

Так, 19 серпня 2024 близько 08.05 год., в ході відпрацювання ДТП на проїжджій частині, за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Первомайського районного відділення поліції ГУНП в Миколаївській області було виявлено автомобіль марки "Wolkswagen" моделі "Kombi" з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_3 .

В свою чергу, ОСОБА_3 , діючи в особистих інтересах, умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, вважаючи, що правоохоронці не запідозрять його у використанні підробленого документу для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частинні підтвердження права на керування транспортними засобами, пред`явив та надав для перевірки співробітникам поліції (за їх законною вимогою) завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія на своє ім`я серії НОМЕР_2 , видане 03 квітня 2024 року ТСЦ №1242, яке незаконно придбав в невстановленої особи.

Посвідчення водія, яке ОСОБА_3 пред`явив працівникам поліції, не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлене не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документа, внаслідок чого ОСОБА_3 використав завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем по мобілізації та проходячи військову службу на посаді водія-електрика медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», обґрунтовано обвинувачується в тому, що 19 серпня 2024 року близько 08.05 год., перебуваючи на проїжджій частині, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в особистих інтересах, достовірно розуміючи, що посвідчення водія є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, а також розраховуючи, що правоохоронці не запідозрять його у використанні підробленого документу для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частинні підтвердження права на керування транспортними засобами, пред`явив та надав для перевірки співробітникам поліції (за їх законною вимогою) завідомо підроблений офіційний документ, а саме - посвідчення водія на своє ім`я серії НОМЕР_2 , видане 03 квітня 2024 ТСЦ №1242, яке незаконно придбав через невстановлену особу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, у вчиненому розкаюється. Обвинувачений погодився на порядок розгляду справи без дослідження доказів, запропонований прокурором, оскільки фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, ніким не оспорюються.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим вищевказаних обставин обвинувачення, не маючи сумніву щодо добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, в тому числі і щодо наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, вирішив обмежитись дослідженням лише тих доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 як використання завідомо підробленого документа за ч.4 ст.358 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 на час вчинення проступку мав вік 49 років, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення який є проступком, особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання у межах санкції ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до положень ст.100 КПК України.

Захід забезпечення кримінального провадження, застосований на підставі ухвали слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2024 року, в виді арешту майна підлягає скасуванню.

Крім того, розмір витрат за проведення судової товарознавчої експертизи складає 2271,84 грн., тому відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне покласти їх на обвинуваченого ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному провадженні не затримувався, запобіжні заходи у відношенні нього не обиралися.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 850 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави підтверджені процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз у сумі 2271,84 грн..

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2024 року, на посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 03 квітня 2024 року ТСЦ №1242, та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, - скасувати.

Речові докази:

- посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 03 квітня 2024 року ТСЦ №1242, яке знаходиться, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: