Справа № 464/5423/24
пр.№ 1-кп/464/203/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000267 від 02.08.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_3 02.08.2024, близько 13:00 год., перебуваючи у парку «Івана Павла ІІ», що знаходиться у Сихівському районі м. Львова, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, порушуючи вимоги чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, знайшов на землі біля дерева блістер із чотирма таблетками білого кольору з маркуванням «метафін» та, усвідомлюючи, що дана речовина є наркотичним засобом - метадон, обіг якого обмежено, придбав (привласнив знайдене), а саме, блістер із чотирма таблетками білого кольору та помістив вказаний блістер в зовнішню кишеню своєї наплічної сумки, котра була на ньому, та незаконно зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

У подальшому, 02.08.2024 близько 14:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в парку «Івана Павла II», навпроти будинку №58 по пр. Червоної Калини у м. Львові, був зупинений працівниками Національної поліції України, де в останнього було виявлено та в подальшому, в ході огляду місця події, вилучено блістер із чотирма таблетками білого кольору з маркуванням «метафін», які, згідно з висновком експерта, містять наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено, вагою 0,0352 грам, який він попередньо незаконно придбав та зберігав при собі з метою власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, пояснив, що 02.08.2024, близько 13:00 год., перебуваючи у парку «Івана Павла ІІ», знайшов на землі біля дерева блістер із чотирма таблетками білого кольору з маркуванням «метафін» та, усвідомлюючи, що дана речовина є наркотичним засобом - метадон, помістив такий в зовнішню кишеню своєї наплічної сумки для власного вживання, без мети збуту. Того ж дня, близько 14.00 год. був зупинений працівниками поліції, на запитання яких повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб та добровільно його видав. На даний час шкодує про вчинене, щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро та соромно за скоєне. Ствердив, що отримує доходи, а тому має можливість сплатити штраф. З матеріалами кримінального провадження ознайомлений, жодні докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких його обвинувачено, з якими повністю погоджується та просить здійснювати спрощений порядок дослідження доказів.

Як вбачається з висновку експерта №СЕ-19/109-24/11304-НЗПРАП від 07.08.2024, надані на дослідження чотири таблетки в частині чарункової упаковки містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, загальною кількістю 0,0352 грама.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту про проведення спрощеного порядку дослідження доказів підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_3 узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення інкримінованого злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, а прийняте рішення про скорочений судовий розгляд свідчитиме про те, що обставини, які сторонами не оспорюються, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

При цьому, за основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає такі належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчинення незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_6 , суд враховує наступне.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 309 КК України суб`єкт кримінального правопорушення підлягає кримінальній відповідальності за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Статтею 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» передбачено, що наркотичні засоби - це речовини природні чи синтетичні, препарати, рослини, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Відповідно до Таблиці ІІ Списку №1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, метадон віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Одночасно, згідно зі ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» під обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів розуміються види діяльності в тому числі з зберігання, придбання наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що дозволяються і контролюються згідно з цим Законом.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26.04.2002 під незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати серед іншого і привласнення знайденого. Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи.

За таких обставин, судом встановлено, що ОСОБА_3 знайшов блістер із чотирма таблетками білого кольору з маркуванням «метафін», що є наркотичним засобом - метадон, обіг якого обмежено, діючи умисно, переслідуючи злочинний умисел щодо незаконного обігу наркотичних засобів, заволодів ним для подальшого вживання, та, з метою переміщення до місця проживання, поклав в зовнішню кишеню своєї наплічної сумки, тим самим вчинив незаконне придбання наркотичного засобу без мети збуту, а також, утримуючи наркотичний засіб при собі, володів таким з часу привласнення до моменту вилучення працівниками поліції, тим самим вчинив незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Таким чином, суд дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, є кримінальним проступком.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львові, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, не працює, перебуває з 11.2014 на обліку в КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, на обліку у КНП ЛОР «ЛОКПД» не перебуває, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, стороною обвинувачення не встановлено.

При призначенні покарання, суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При визначенні виду ти міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що він не працює, не навчається, вчинив кримінальний проступок, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що належать до глобальних проблем сучасності і цьому явищу притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, думку сторони захисту, що обвинувачений отримує доходи, а тому має можливість сплатити штраф, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, зокрема визнання вини, щире каяття, характер його поведінки під час досудового розслідування, що добровільно видав наркотичну речовину, давав визнавальні покази, що розцінюється стороною обвинувачення як активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, поведінку під час судового слідства, зважаючи на кількість наркотичного засобу, що незаконно була придбана ним шляхом знахідки, та зберігалася обвинуваченим для власного вживання, суд приходить до переконання, що покарання у виді виправних робіт не може бути застосоване у зв`язку із тим, що останній офіційно не працевлаштований, а покарання у виді пробаційного нагляду та обмеженням волі становитиме надмірний тягар для обвинуваченого, тому необхідним та виправданим є покарання у виді штрафу у мінімальній межі.

При цьому, саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, клопотання з даного приводу не надходило.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Зокрема, 07.08.2024 у кримінальному провадження експертом проведено експертизу №СЕ-19/109-24/0000267-НЗПРАП, вартість якої становить 1 514,56 грн.

Таким чином, суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 1 514,56 грн.

Питання речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Так, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується, майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами у кримінальному провадженні визнано: спец. пакет №3894324 із вмістом наркотичного засобу «метадон».

На підставі викладеного, ч. 1 ст. 309, ст. ст. 50, 65 КК України, керуючись, ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у незаконному придбанні та незаконному зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме: спец. пакет №3894324 із вмістом наркотичного засобу «метадон», вага якого становить 0,0352 грама, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок (24060300 «Інші надходження»; отримувач: 2 ГУК в Ів.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ /24060300; код отримувача (ЄДРПОУ): 37951998; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); номер рахунку (IBAN): UA0009612).

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1