23грудня 2024 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, в інтересах якої подана скарга ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргуадвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб ХРУП ГУНП в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, вказане у заявах ОСОБА_3 від 26.10.2024 , 30.10.2024.
Узагальнені доводи скарги.
В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_3 звернулась до правоохоронного органу із вказаними заявами про вчинення кримінального правопорушення.
Однак, відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені, а заяви розглянуті відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
З огляду на це, на думку особи, яка подала скаргу, уповноваженими особами правоохоронного органу допущена бездіяльність та не виконані вимоги ст.214 КПК України.
Процесуальні дії суду для підготовки до розгляду скарги.
Задля забезпечення повноти та об`єктивності розгляду скарги слідчим суддею витребувані копії матеріалів перевірки за заявами ОСОБА_3 .
Щодо вирішення клопотання про поновлення строку на оскарження постанови слідчого.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Матеріалами перевірки за зверненням ОСОБА_3 не спростоване твердження скарги про отримання08.12.2024 адвокатом ОСОБА_4 письмової відповіді від ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, якою ОСОБА_3 повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Скаргу адвокат ОСОБА_4 подала до суду 10.12.2024.
Відтак слідчий суддя вважає скаргу поданою адвокатом ОСОБА_4 у встановлений ст. 304 КПК України строк десятиденний строк у зв`язку із чи немає необхідності його поновлення.
Позиції учасників провадження.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 і ОСОБА_3 подану скаргу підтримали, просили задовольнити.
Уповноважена особа ХРУП ГУНП в Хмельницькій області в судове засідання не з`явилася.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення особи, яка її подала, дійшов такого висновку.
Право та судова практика
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Аналогічні за змістом норми містяться у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.
При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.
Предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР. Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_5 від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту".
Указане відповідає і правовому висновку Верховного Суду у справі 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18, провадження № 51-4229км20, де суд зазначає, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.
За положеннями ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Крім того, основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.
Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість ініціювання кримінального провадження шляхом внесення відомостей до ЄРДР без належних на те підстав.
Оцінка встановлених обставин та відповіді на доводи скарги.
Кримінально карану поведінку ОСОБА_3 вбачає у діях працівників поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і працівника сектору ювенальної превенції ОСОБА_9 , які під час проведення виконавчих дій 24.10.2024 щодо виконання рішення суду про відібрання малолітнього ОСОБА_10 , 20.12.2014 в батька ОСОБА_11 перешкоджали виконанню постанови Хмельницького апеляційного суду від 20.08.2024, якою ухвалено відібрати дитину у батька.
За твердженням ОСОБА_3 вказані працівники поліції злісно перешкоджали проведенню виконавчих дій, застосовували відносно заявниці фізичну силу, смикали за руки та забирали її руки від дитини, в результаті чого вона і син впали на лавку. Окрім цього працівник сектору ювенальної превенції ОСОБА_9 сперечалася із ОСОБА_3 і поводила себе неетично, а в працівників поліції окрім ОСОБА_6 були вимкнені бодікамери, що є порушенням наказу МВС №1026.
Зазначене на переконання ОСОБА_3 і адвоката ОСОБА_4 свідчить про кримінально карану поведінку зазначених осіб.
Проте, відомості уповноваженими особами ХРУП ГУНП в Хмельницькій області до ЄРДР не внесені, а розглянуті у порядку Закону України «Про звернення громадян».
Під час розгляду скарги досліджені матеріали перевірки та письмові пояснення ОСОБА_3 щодо вказаних обставин, які є аналогічними за змістом у заяві про вчинення кримінального правопорушення.
Також досліджені письмові пояснення працівників поліції, присутніх під час проведення виконавчих дій.
Як вбачається з пояснень ОСОБА_6 ,24.10.2024 о 14 год. вдруге відбувалося проведення виконавчих дій з виконання судового рішення про відібрання у батька дитини ОСОБА_12 , 20.12.2024.
Коли до складу комісії вийшов малолітній ОСОБА_10 комісія в складі виконавчої служби зазначили всім присутнім учасникам заходів, що при виконанні рішення про відібрання дитини не допускається застосовувати до дитини заходів фізичного впливу, тільки добровільна згода дитини.
ОСОБА_13 у письмових поясненнях зазначив, що ОСОБА_3 відразу розпочала психологічний натиск на малолітнього ОСОБА_10 . Дитина категорично відмовлялася спілкуватися із матір`ю та їхати від батька. ОСОБА_3 незважаючи на побажання сина, крики та заперечення, застосувала до дитини грубу фізичну силу, а саме схватила ОСОБА_10 за руку та силою почала тягнути з подвір`я, нащо хлопчик вчепився за батька ОСОБА_11 , та впав на диван, який знаходився біля будинку. ОСОБА_14 не звертаючи увагу на крики дитини, продовжила шарпати дитину, після побаченого мною було в тактовній та ввічливій формі відсторонено ОСОБА_3 від малолітнього і ще раз пояснили, що застосування грубої фізичної сили не припустимо.
Надалі малолітній ОСОБА_10 злякавшись дій матері, втік до будинку і закрився в ванній кімнаті. Протягом години представники комісії разом із матір`ю спілкувалися із ОСОБА_10 в будинку через двері в ванну кімнату, нащо той категорично відмовився спілкуватися та виходити до матері. Виконавча комісія засвідчила в Акті відібрання, що дитина категорично відмовилася спілкуватися із матір`ю та їхати від батька. Після чого гр. ОСОБА_3 звинуватила всіх працівників поліції в тому, що це ми винні, що її син ОСОБА_10 не хоче її бачити і тим паче проживати із нею.
Поліцейський ОСОБА_13 також звернув у поясненні увагу на те, що він та поліцейські офіцери громади діяли тільки в законних інтересах дитини, при чому не порушуючи ніяких норм чинного законодавства. Напереконання ОСОБА_6 заява в якій ОСОБА_3 стверджує про неправомірні дії поліцейських є безпідставною та наклепом в сторону правоохоронців, про що можуть засвідчити всі учасники виконавчих дій.
Аналогічні за суттю пояснення письмово виклали працівники ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , який крім цього зазначив, що вся подія була зафіксована на нагрудний відео реєстратор поліцейського ОСОБА_6 .
Згідно з письмовими поясненнями старшого інспектора сектора ювенальної превенції ВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_17 25.09.2024 року о 10,00 год., відбулися перші заплановані проведення виконавчих дій по виконанню рішення Хмельницького апеляційного суду № 686/2351/23 по відібранню дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в батька ОСОБА_11 та повернення його матері ОСОБА_3 за попереднім місцем проживання. На відібранні була присутня комісія в складі працівників Хмельницького відділу державної виконавчої служби, представників ВнП№ 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, а саме ПОГа з обслуговування Розсошанської ТГ капітана поліції ОСОБА_18 , начальника ССД Розсошанськоїс/р та Голови громади Розсошанської ТГ.
Під час відібрання дитини старший інспектор СЮП ВП ХРУП і ПОГ забезпечували охорону громадського порядку та фізичного захисту державних виконавців та залучених осіб, але в першу чергу ми діяли виключно в інтересах дитини.
ОСОБА_3 вела себе агресивно відносно членів комісії, створювала конфліктні ситуації і всіляким чином намагалися наблизитися до малолітнього ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_1 для відібрання його, застосувавши грубу фізичну силу. Син ОСОБА_10 категорично відмовлявся їхати з матір`ю, вказуючи що не хоче з нею спілкуватися, тим паче проживати. Так, як. ОСОБА_3 , не звертала уваги на зауваження членів комісії, тим паче працівників поліції своєю поведінкою змушувала сина ОСОБА_10 перебувати в емоційному стані, нащо ОСОБА_17 зазначила , що вона як старший інспектор ювенальної превенції діяла тільки виключно в інтересах дитини, проявляла до малолітнього ОСОБА_10 дружні та теплі відносини, з посмішкою на обличчі, для того щоб заспокоїти дитину і надати йому впевненість, що він в безпеці і ніхто його із застосуванням грубої сили не змусить сісти в автомобіль до невідомих йому осіб, які були із ОСОБА_3 .
Після проведення виконавчих дій, комісія дитину не відібрала, так як малолітній ОСОБА_10 не дав добровільної згоди, після чого ОСОБА_3 звинуватила всіх членів комісії і привселюдно вказала, що всі члени комісії в змові з її колишнім чоловіком ОСОБА_11 .
Також ОСОБА_17 ствердила, що вона як працівник сектору ювенальної превенції вже значний час, відколи тривають судові засідання між подружжям, проводила зустрічі за згодою, як і батька так і матері з ОСОБА_10 . Дитина активна, розумна, цілеспрямована, хлопчик займається спортом, де здобуває призові місця. При спілкуванні з педагогічним колективом Ружичанського ліцею, нарікань на учня ОСОБА_12 не надходило, також при спілкуванні з дитиною підозр на домашнє насильство стосовно ОСОБА_11 відносно сина ОСОБА_10 не спостерігалося.
Щодо ОСОБА_3 , то мати на постійній основі вчиняє конфліктніситуації, як на території навчального закладу так і за місцем проживання сина. Атому звинувачення ОСОБА_3 вважає безпідставними та наклепом у її сторону.
24.10.2024 о 14.00 год, року відбулося вдруге заплановане проведення виконавчих дій з виконання рішення суду про відібрання дитини ОСОБА_10 , 20.12.2014 у батька ОСОБА_11 та повернення його матері ОСОБА_3 за попереднім місцем проживання.
За твердженням, ОСОБА_17 мати ОСОБА_3 приїхала з невідомими чоловіками в кількості двох осіб, які були одягненні в тактичну форму.З якої вони організації і та з якою метою прибули на заплановані заходи не повідомляли.
ОСОБА_17 указує, що ОСОБА_3 вела себе агресивно, неадекватно, постійно створювала конфлікти з працівниками полії, тимсамим провокуючи конфліктну ситуацію. Під час проведення виконавчих дії фіксувалось і записувалось на службову відео камеру ПОГ Гайдамашка.
Поліцейський відразу ж повідомив склад комісії про здійснення відеозапису. Коли до складу комісії вийшов малолітній ОСОБА_10 комісія в складі виконавчої служби зазначили всім присутнім учасникам заходів, що при виконанні рішення про відібрання дитини допускається застосовувати до дитини заходів фізичного впливу, тільки доброї згода дитини.
ОСОБА_3 відразу розпочала психологічний натиск на малолітнього ОСОБА_10 . Дитина категорично відмовлялася спілкуватися із матір`ю та їхати від батька. ОСОБА_3 незважаючи на побажання сина, заперечення, застосувала до дитини грубу фізичну силу, а саме схопила ОСОБА_19 за руку та силою почала тягнути з подвір`я, нащо хлопчик вчепився за батька ОСОБА_11 , та впав на диван, який знаходився біля будинку ОСОБА_3 звертаючи увагу на крики дитини, продовжила шарпати дитину, чим подерла руку ОСОБА_10 .
У подальшому працівники поліції відсторонили ОСОБА_3 із роз`ясненням того, що застосування грубої фізичної сили неприпустимо.
Надалі малолітній ОСОБА_10 злякавшись дій матері, втік до будинку і закрився у ванній кімнаті. Протягом години представники комісії разом із мат спілкувалися із ОСОБА_10 в будинку через двері в ванну кімнату, нащокатегорично відмовився спілкуватися та виходити до матері. Виконавча комісіязасвідчила в акті відібрання, що дитина категорично відмовилася спілкуватися із матір`ю і їхати від батька.
Після чого ОСОБА_3 звинуватила всіх працівників поліції в тому, що це вони вині, що її син ОСОБА_10 не хоче її бачити і тим паче проживати із нею.
По суті пояснення ОСОБА_17 увагу на те, що вона та поліцейські офіцери громади діяли тільки в законних інтересах дитини, при чому не порушуючи нори чинного законодавства.
В судовому засіданні досліджено копію акта державного виконавця від 24.10.2024, з я якого видно, що малолітній ОСОБА_10 категорично відмовився йти до матері та зачинився у ванній кімнаті.
Відомостей про вжиття заходів реагування та констатації порушення закону чи перешкоджання проведенню виконавчих дій з боку будь-якої особи акт не містить.
В судовому засіданні також досліджено відеозапис події, з якою пов`язується вчинення кримінального правопорушення та не встановлено ознак протиправного характеру у поведінці осіб, які б слугували підставою для ініціювання відносно них кримінального провадження.
Під час розгляду скарги, з урахуванням встановлених обставин не встановлено підстав для ініціювання кримінального провадження, оскільки наявних відомостей недостатньо для небезпідставного твердження про об`єктивні дані, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення.
Разом із цим, зазначені у скарзі обставини щодо порушення наказу МВС №1026 щодо неувімкнення усіма працівниками поліції нагрудних камер під час проведення виконавчих дій, присутності працівників поліції, ніж зазначено у постанові державного виконавця від 18.10.2024 про залучення працівників органів внутрішніх справ , можуть бути з`ясовані шляхом направлення запиту до державного виконавця та перевірки дотримання службової дисципліни працівниками правоохоронного органу.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Слідчий суддя зазначає, що регламентований КПК України порядок ініціювання кримінального провадження за відсутності належних на те підстав та відсутності ознак, доказів вчинення кримінального правопорушення не може використовуватися для кримінального переслідування особи та досягнення іншої мети, ні зазначена у ст.2 КПК України.
Ініціювання кримінального переслідування щодо особи за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.
За положеннями ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Визначені чинним кримінальним процесуальним законом підстави для захисту права особи на ініціювання кримінального провадження під час розгляду скарги не встановлені.
А тому підстав для задоволення скарги та процесуального реагування слідчим суддею, немає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя