Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/354/2025 Справа № 641/8558/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, у кримінальному провадженні № 0001530 від 01.08.2024 року, на підставі ч.5 ст.401 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, за змістом якого оганом досудового розслідування встановлено таке.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (по стройовій частині) від 09.03.2022 № 3, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 призначено на посаду командир 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти, зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, молодший сержант ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують молодшого сержанта ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ (зі змінами), ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, молодший сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст. ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, молодший сержант ОСОБА_5 , під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, 18.03.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилитись від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, молодший сержант ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав 18.03.2023 в умовах воєнного стану без поважних причин, не з`явився вчасно на службу, до - місця тимчасового розташування підрозділу у АДРЕСА_1 , та без відповідних дозволів командирів і начальників, без документального оформлення відпустки чи відрядження, перебував у невстановленому місці.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця молодший сержант ОСОБА_5 в період з 18.03.2023 по 30.10.2024 включно, в умовах воєнного стану, незаконно постійно перебував поза межами місця несення військової служби, та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності у розташуванні військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України молодший сержант ОСОБА_5 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами місця служби в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд, до 30.10.2024 дня з`явлення останнього до органу досудового розслідування.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, про що йому повідомлено про підозру.

27.11.2024 року до суду надійшло клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у зв`язку тим, що підозрюваний добровільно виявив намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби, про що командиром військової частини НОМЕР_2 надано письмову згоду на можливість продовження ОСОБА_6 військової служби.

ОСОБА_5 у підготовчі судові засідання жодного разу не з`явився, про місце, дату та час їх проведення, повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Прокурором у підготовчому засіданні заявлено клопотання про відкликання клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, вказуючи на те, що останній на теперішній час самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 17.12.2024, та згідно із наказом командира частини НОМЕР_3 ОСОБА_5 виключений із списків особового складу, тобто здійснив це повторно, та його місце знаходження не відоме, що дає підстави вважати про відсутність у нього наміру повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби, у зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст.401 КК України.

Ознайомившись и матеріалами клопотання та заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_7 , молодшого сержанта ОСОБА_5 ,який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_3 ,який самовільно залишив частину 17.12.2024 призупинено строк військової служби. З 28,01.2025 виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .

Згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

З огляду на викладене, враховуючи, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності фактично відкликане особою, яка його подала, тобто на теперішній час відсутнє волевиявлення ініціатору питання щодо розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та розгляд такого клопотання по суті не розпочато, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість його повернення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 26, 291, 314 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у кримінальному провадженні № 0001530 від 01.08.2024 року, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Cуддя- ОСОБА_1