Провадження № 11-сс/4823/535/24
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

05 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Трудове Вознесенського району Миколаївської області, громадянину України, з професійною технічною освітою, не працюючому, зареєстрованому в с. Трудове Вознесенського району Миколаївської області, проживаючому по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимому, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 12 січня 2025 року, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить визначити підозрюваному ОСОБА_6 поряд з триманням під вартою заставу у розмірі 22 прожиткових мінімуми для працездатних осіб та покладенням обов`язків.

Аргументує тим, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, невмотивованою, незаконною та такою, що постановлена всупереч вимогам як КПК України, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому підлягає частковому скасуванню.

Вказує на те, що доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватися в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають правило особистої свободи.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, в тому числі й передбачених ст. 407 КК України.

При постановленні ухвали щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Так, слідчим/прокурором не було доведено, що ОСОБА_6 буде чинити спроби знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Про даний ризик не зазначено ні в клопотанні про застосування запобіжного заходу, ні під час розгляду клопотання слідчим суддею.

Не доведено, що ОСОБА_6 незаконно впливав чи впливатиме на свідків у цьому кримінальному провадженні, адже свідки вже допитані, повідомили всі відомі їм обставини, що можуть стосуватися даної справи, а тому підозрюваний не має будь-яких підстав чи мотивів для спілкування з ними.

Не доведено, що ОСОБА_6 перешкоджав чи перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, оскільки про даний ризик не зазначено ні в клопотанні про застосування запобіжного заходу, ні під час розгляду даного клопотання слідчим суддею.

Не доведено, що ОСОБА_6 вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення не доведена, а тому, приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги до свободи особи, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, є батьком малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому, безперервне спілкування з донькою має для нього цінність.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не було доведено, складність економічної ситуації в країні, сторона захисту вважає, що застава у розмірі 22 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, буде спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного повною мірою.

Заслухавши доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінального правопорушення, його обставини та особу підозрюваного, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, ОСОБА_6 підозрюється у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

За даним фактом П`ятим слідчим відділом (з дислокацією в м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, 13 квітня 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

29 січня 2024 року прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони у даному кримінальному провадженні погоджене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке направлене йому за місцем реєстрації.

Підозрюваному направлялись повістки про виклик (рекомендованим листом) до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, з метою проведення процесуальних дій. На виклик останній не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, на зв`язок із слідчим/прокурором не вийшов.

З огляду на встановлений факт переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування, 12 лютого 2024 року постановою слідчого підозрюваний був оголошений в розшук.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду від 23 вересня 2024 року був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

26 листопада 2024 року о 21 годині 07 хвилин, в порядку ст. 191 КПК України, ОСОБА_6 був затриманий та доставлений до суду для розгляду клопотання слідчого.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, за що передбачена кримінальна відповідальність, передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

Тобто, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, отже, обґрунтованим є ризик того, що відчуваючи страх та невідворотність можливого покарання, підозрюваний може змінити місце проживання з метою ухилення від органу досудового слідства, тим більше, що будучи військовослужбовцем та маючи відкритий доступ до зброї зможе шляхом погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб вплинути на свідків. При застосуванні більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги захисника в частині тих ризиків, які не були встановлені органом досудового розслідування та не були предметом судового розгляду.

Однак, колегія суддів звертає увагу на той факт, що аналізуючи в апеляційній скарзі ризики, які слідчим не встановлювались та про які не було зазначено ні в клопотанні до суду, ні в судовому рішенні, захисник залишила поза увагою, що ОСОБА_6 тривалий час переховувався від органу досудового розслідування, ухилявся від явки до слідчого/прокурора, не виходив на зв`язок, у зв`язку з чим був оголошений в розшук та затриманий виключно на виконання ухвали слідчого судді, якою був наданий дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, ризик ухилення ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду є достатньо високим та запобігти цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу буде неможливо, як про це вірно вказав слідчий суддя.

Допит свідків в ході досудового розслідування жодним чином не зменшує ризик здійснення тиску на них з боку підозрюваного, як помилково вважає захисник. Так, при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні судом сприймаються виключно ті показання, які свідки та інші учасники кримінального провадження надають в судовому засіданні суду, та не беруться до уваги їх показання під час досудового розслідування. Отже, ризик впливу на свідків є тривалим та зберігається аж до моменту допиту цих осіб безпосередньо судом.

На думку колегії суддів, з огляду на те, що підозрюваний, будучи військовослужбовцем, вчасно не з`явився на службу без поважних на те причин, усвідомлюючи, що діє в умовах воєнного стану, розумів наслідки своїх дій, тому рішення про його звільнення з-під варти буде передчасним, а запропонований стороною захисту розмір застави не зможе запобігти встановленим та доведеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наведені захисником обставини про наявність постійного місця проживання в іншій області та малолітньої доньки, не є тими обставинами, які гарантуватимуть дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та виконання всіх покладених на нього обов`язків, як помилково вважає захисник. Саме проходження військової служби, розуміння настання негативних наслідків для Держави та її громадян в разі окупації ворожими військами, в тому числі й настання таких негативних наслідків для своєї новонародженої дитини, та усвідомлення нестачі військовослужбовців, мало б спонукати підозрюваного повернутися до місця несення служби, агітувати інших осіб чоловічої статі приходити до лав Збройних Сил України та ставати на захист своєї держави. Натомість, підозрюваний знехтував своїм обов`язком, залишив місце несення військової служби та тривалий час переховувався від органу досудового розслідування.

Усі наведені захисником обставини були враховані слідчим суддею, але вони не спростовують тих встановлених обставин та даних про особу підозрюваного, які ставлять під сумнів виконання ОСОБА_6 всіх покладених на нього процесуальних обов`язків при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Більш того, слідчим суддею була розглянута можливість застосування до підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу, але не встановлено достатніх підстав вважати, що інший запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі буде здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності всі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Підстав для сумнівів у правильності прийнятого рішення, колегія суддів не вбачає, не наведено таких підстав і захисником, а тому ухвала слідчого судді зміні або скасуванню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11