Дата документу 02.12.2024 Справа № 335/2091/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2091/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/801/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, маючого повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 16 грудня 2024 року включно, з визначенням застави у розмірі 151400 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з начальником відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах терміну досудового розслідування.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

25 квітня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

14 травня 2024 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 липня 2024 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 14 листопада 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 липня 2024 року продовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 6 вересня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2024 року продовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 1 листопада 2024 року.

16 жовтня 2024 року складено повідомлення про нову підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2024 року продовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 листопада 2024 року.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним його застосуванням.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що слідчим суддею повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практики ЄСПЛ.

Зазначає, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, раніше не судимий, в місці постійного проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, тяжкість призначеного покарання не може бути підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, обравши ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що судом першої інстанції не було враховано те, що підозра, пред`явлена ОСОБА_7 є необґрунтованою, ризики прокурором недоведені, у зв`язку із чим просив змінити підозрюваному запобіжний захід на домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що кримінальне провадження щодо нього є сфальсифікованим, відносно нього був застосований фізичний тиск.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що слідчим суддею вірно оцінені питання, що пов`язані з обґрунтованістю підозри, які перевірялись як під час обрання запобіжного заходу, так і під час його продовження, а також вірно дано оцінку ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики продовжують існувати та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підтверджена.

Так, строк дії запобіжного заходу закінчується 25 листопада 2024 року, проте у кримінальному провадженні не були виконані всі необхідні слідчі дії, а саме, необхідно: ознайомити підозрюваних з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Із наведеного убачається, що сторона обвинувачення навела факти, які вказують на неможливість на момент продовження тримання під вартою завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, що у сукупності з іншими доказами виправдовує подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Крім того, в ході апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено нових обставин, які не були відомі під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 слідчому судді, котрі б дозволяли на цій стадії дійти висновку щодо відсутності обґрунтованої підозри.

Наявні в матеріалах кримінального провадження факти свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.

Так, зі змісту пред`явленої ОСОБА_7 нової підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України убачається, що останній, підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України, вчинене за попередньою змовою групою осіб та в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України підтверджується такими доказами, як: листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 січня 2024 року, в якому вказані обставини перешкоджання в тому числі ОСОБА_7 законній діяльності військовослужбовців територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо забезпечення державного завдання з проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; відомостями, отриманими з протоколів огляду від 21 грудня 2023 року, 13 травня 2024 року; відомостями, отриманими з висновку експерта №СЕ-19/108-24/4203-ЛД від 12 квітня 2024 року; відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 10 січня 2024 року, з якого випливає, що він є командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 . 22 липня 2023 року під час здійснення ним та іншими військовослужбовцями заходів оповіщення в Заводському районі м. Запоріжжя, група людей, серед яких був присутній також і ОСОБА_7 , здійснювали їм перешкоди для здійснення службових повноважень та перешкоджали здійсненню оповіщення, шляхом їх оточення та втягнення в діалог із застосуванням криків, висловлювань нецензурною лексикою та іншого, на їх адресу висловлювали тезиси про те, що РТЦК є незаконними приватними фірмами та підстави та повноваження їхньої діяльності не існують, повістки, які вони вручають військовозобов`язаним громадянам України є незаконними. ОСОБА_7 здійснював відеозйомку подій, які демонструвалися на ютуб-каналі (мовою оригіналу - «Свободные люди»); відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 10 січня 2024 року, з якого убачаються, що ним надані аналогічні покази показам свідка ОСОБА_10 ; відомостями, отриманими з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 січня 2024 року за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , з яких убачається, що свідки впізнали ОСОБА_7 , який був присутній під час конфліктної ситуації між представниками «Живі люди» та співробітниками ТЦК та СП, який здійснював відеозйомку, після чого виклав відео до свого ютуб-каналу, а також який не визнавав накази Президента України про запровадження військового стану та мобілізації; відомостями, отриманими з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 січня 2024 року за участю свідків ОСОБА_12 , з якого випливає, що він впізнав ОСОБА_7 , який був присутній під час конфліктної ситуації, яка відбувалась у гаражному кооперативі «Металург»; відомостями, отриманими з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_13 від 14 травня 2024 року, який зазначив про події, в результаті яких йому було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_7 ; відомостями, отриманими з протоколів допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 від 14 травня 2024 року, які вказали обставини подій, в результаті яких ОСОБА_13 спричинені ОСОБА_7 тілесні ушкодження; відомостями, отриманими з висновку експерта №764п від 14 травня 2024 року.

Із наведеного, можливо зробити висновок, що із доданих до клопотання доказів, існують підстави, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 міг вчинити кримінальні правопорушення, в яких він підозрюється, оскільки аналіз вищевказаних доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими йому злочинами.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то із оскаржуваного рішення убачається, що слідчий суддя дійшов висновку про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, установлені при застосуванні запобіжного заходу ризики продовжували існувати на момент постановлення оскаржуваної ухвали.

Надаючи саме таку оцінку, суд апеляційної інстанції ураховує те, що обов`язковою умовою, за наявності якої до особи може бути застосовано запобіжний захід, у тому числі продовжено його застосування, є існування хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що продовжує існувати хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК України ризику повинно підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстровано (п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

Так, продовження існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується у сукупності та взаємозв`язку, зокрема: тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , кваліфікованих як нетяжкий та тяжкий злочини, санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; неналежною процесуальною поведінкою ОСОБА_7 , яку він проявив на початковій стадії досудового розслідування, втікши з квартири, коли за місцем його проживання прийшли працівники поліції для проведення обшуку та у подальшому переховувався у сусідньому під`їзді до того часу, поки його не знайшли, вчинивши при цьому небезпечні дії не тільки щодо себе, а і для оточуючих, у зв`язку із чим йому також повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Наведені факти не самі по собі, а у їх сукупності та взаємозв`язку свідчать про продовження існування зазначеного ризику.

Продовження існування ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі жоден зі свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Не зменшився і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки із матеріалів клопотання убачається, що свою діяльність, яка направлена на перешкоджання діяльності Збройних Сил України, ОСОБА_7 транслював до ютуб-каналу, який, як випливає з його письмових пояснень він самостійно створив та був єдиною відповідальною особою за викладення інформації, у зв`язку із чим, маючи безперешкодний доступ до Інтернет ресурсу, може продовжити вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Ураховуючи, що в оскаржуваному рішенні слідчий суддя, виходячи з доводів сторони обвинувачення, зазначив достатні підстави, наявність яких підтверджується дослідженими доказами, продовження існування встановлених ризиків підтвердилося, адже, як вважає колегія суддів, ймовірність настання наведених ризиків не зазначена абстрактно, а переконливо продемонстрована.

При цьому, сторона захисту не навела фактів, які б вказували, що ймовірність настання ризиків зменшилася.

На переконання колегії суддів, підстави застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою у цьому провадженні відсутні, з огляду на ненаведення в апеляційній скарзі та невстановлення судом обставин, які б дозволяли дійти висновку, що більш м`які запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, як того просить апелянт, здатні запобігти установленим ризикам.

Доводи щодо наявності у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, відсутності судимості, не перебування ОСОБА_7 на обліках психіатра та нарколога, не можуть на даний час бути безумовною підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

При цьому, посилання захисника на позитивну характеристику з місця проживання підозрюваного є непідтвердженими жодними доказами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя урахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, які визначають, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2024 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 16 грудня 2024 року включно, з визначенням застави у розмірі 151400 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4