ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003007 від 01 серпня 2024 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, студента, неодруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України, у

Провадження № 11-кп/822/421/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_9

зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим та закрито кримінальне провадження.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 17417, 44 гривень.

Вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 31 липня 2024 року, приблизно о 21 год. 11 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в пору доби вечірніх сутінків по проїжджій частини дороги вимощеної бруківкою вул. 3-я Приміська в напрямку вул. Головна, що в м. Чернівці, не врахувавши в повній мірі дорожню обстановку з тим, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, маючи намір виїхати на дане перехрестя, не переконавшись, що такими діями створить перешкоду або небезпеку для руху іншим учасникам руху, здійснив виїзд на перехрестя доріг де допустив зіткнення із мотоциклом марки «Tekken 250» без реєстраційного номера, під керуванням неповнолітнього водія ОСОБА_10 , який рухався зі сторони с. Коровія по вул. Головній, що в м. Чернівці в напрямку центру міста.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «Tekken 250», ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді саден: в ділянці правої гомілки, лівого колінного суглобу, закритого перелому акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням відламків, які згідно висновку судово-медичного експерта №5579мд від 14 серпня 2024 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог пп. 1.5, 2.3 (б, д), 2.1 та 16.11 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року та ведених в дію з 01 січня 2002 року, який вимагає від водія:

-п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

-б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-- п. 2.1 «Дати дорогу» Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

-- п. 16.11 На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

На вказану ухвалу суду прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини, просить ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року скасувати у зв`язку із допущенням істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Апеляційні доводи обґрунтовує тим, що у підготовчому судовому засіданні законним представником потерпілого ОСОБА_11 подано клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим за ст. 46 КК України, а ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з примиренням підозрюваного з потерпілим.

Стверджує, що судом першої інстанції, всупереч ч. 1 ст. 284 КПК України, закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з примиренням винного з потерпілою особою, яка не наділена таким правом на зазначене примирення.

Вказує, що 30 жовтня 2024 року до Першотравневого районного суду м. Чернівці прокурором було передано обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України та останній отримав статус обвинуваченого, натомість суд першої інстанції в своєму рішенні неправильно вказав статус ОСОБА_6 , а саме зазначив, як підозрюваного.

Таким чином зазначає, що вказані обставини відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, ст.ст 412, 413,415 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора, який просив задовільнити подану апеляційну скаргу, скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суді першої інстанції, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до статті 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Отже, право на примирення у статті 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з собою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Саме потерпілий, тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду, може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого і приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно статті 46 КК України.

Аналогічні висновки вказані у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №439/397/17.

У даному кримінальному провадженні потерпілим є неповнолітній ОСОБА_10 , якому було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості, а законним представником неповнолітнього потерпілого є ОСОБА_11 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , подала до суду першої інстанції клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим в порядку ст. 46 КК України (т. 1 а.с. 204).

Дане клопотання було підписано тільки ОСОБА_11 , яка є законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 .

Проте, підпис неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 на вказаній заяві відсутній.

Відповідно до журналу судового засідання та ухвали суду першої інстанції від 20 листопада 2024 року (т. 1 а.с. 206-207, а.с. 209), під час розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 був відсутній, натомість законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 вказала, що примирилась з обвинуваченим ОСОБА_6 , претензій матеріального та морального характеру не має та просила задовольнити вказане клопотання.

Під час вирішення питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, суд першої інстанції не переконався у добровільності та особистому волевиявленні в поданому клопотанні самого ОСОБА_10 , про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Отже, слушними є доводи апелянта, в частині порушення судом першої інстанції норм статті 46 КК України та закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з примиренням винного з потерпілою особою, яка не наділена таким правом.

Відповідно до положення статті 46 КК України та ч. 2 ст. 288 КПК України для встановлення факту примирення обов`язковим є підтвердження самим потерпілим своєї позиції у суді, що слугує його процесуальною гарантією забезпечення добровільності його волевиявлення.

Окрім того, в даному оскаржуваному рішенні суду першої інстанції від 20 листопада 2024 року (т. 1 а.с. 209) неправильно зазначено процесуальний статус ОСОБА_6 , як підозрюваного, разом з цим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в порядку статті 291 КПК України, до суду першої інстанції передано обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , таким чином останній отримав статус обвинуваченого 30 жовтня 2024 року.

Відтак, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, не ґрунтується на вимогах закону та судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 46, 288 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_9

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3