17 березня 2025 року
Справа № 646/1348/24
Провадження № 1-кп/646/290/2025
УХВАЛА

іменем України

17.03.2025 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000893 від 06.05.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибочок Тальнівського району Черкаської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, командира 1 механізованого відділення командира машини 2 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини № НОМЕР_1 , одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , 2013 року народження та ОСОБА_7 , 2018 року народження, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000893 від 06.05.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, наказом командира в/ч № НОМЕР_1 , № 286 від 24/10/2022 року, ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу в/ч № НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 1 механізованого відділення командира машини 2 механізованого 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону в/ч № НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. ст. 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виїзд військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено та який діє на теперішній час.

У ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Однак, ОСОБА_5 під час проходження військової служби, перебуваючи на посаді командира 1 механізованого відділення командира машини 2 механізованого 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону в/ч № НОМЕР_1 , 29.03.2023 року без дозволу командування та поважних причин, в умовах воєнного стану вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на висланий розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, 29.03.2023 року після виписки із лікувального закладу ХКЛ ЗТ № 2 філії «ЦОЗ» ПАТ «Укрзалізниця» не з`явився вчасно без поважних причин на службу до місця розташування підрозділу в/ч № НОМЕР_1 до АДРЕСА_3 .

Таким чином, з 29.03.2023 року до 02.08.2023 року, ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза місцем несення служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час від службових обов`язків проводив на власний розсуд до 02.08.2023 року.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні захисник заявив клопотання, в якому просив звільнити від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000893 від 06.05.2023 року на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, у зв`язку із продовженням проходження військової служби обвинуваченим та закрити кримінальне провадження. Надав згоду командира в/ч НОМЕР_2 , щодо прийняття ОСОБА_5 на посаду стрільця-зенітника 2 зенітного ракетного відділення 3 зенітного ракетного взводу зенітного ракетного-артилерійського дивізіону до в/ч НОМЕР_2 . Також просив повернути заставу у розмірі 80520 грн. 00 коп., внесену 14.12.2023 року відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 13.12.2023 року дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 .

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із продовженням проходження військової служби, закрити кримінальне провадження.

Прокурор не заперечував щодо заявленого клопотання захисником, оскільки вважає, що командир в/ч НОМЕР_2 надав згоду на прийняття ОСОБА_5 на посаду стрільця-зенітника 2 зенітного ракетного відділення 3 зенітного ракетного взводу зенітного ракетного-артилерійського дивізіону до в/ч НОМЕР_2 .

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження та перевіривши матеріали кримінального провадження приходить до наступного.

Пунктом 1 ч. 2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Аналогічні норми викладені у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за № 12 від 23.12.2005 року, відповідно до якого суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності, у разі наявності спеціальних обставин, передбачених конкретною нормою закону, якою, у даному випадку, є норма ч. 5 ст. 401 КК України.

Статтею 288 КПК України визначено що, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом встановлено, що 24.02.2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до вимог Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У ч. 5 ст.401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наказом командира в/ч № НОМЕР_1 , № 286 від 24.10.2022 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду командира 1 механізованого відділення командира машини 2 механізованого 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону в/ч № НОМЕР_1 .

Згідно з письмовою згодою командира в/ч НОМЕР_2 , № 6/102/10/2-840 від 21.02.2025 року, ОСОБА_5 добровільно звернувся до в/ ч НОМЕР_2 з наміром проходження військової служби. Командир в/ч НОМЕР_2 надав згоду на прийняття ОСОБА_5 для продовження проходження військової служби.

Крім того, ОСОБА_5 підтвердив у судовому засіданні добровільність згоди на продовження військової служби, необхідність виконання ним свого обов`язку щодо захисту Батьківщини.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 , виявив бажання повернутися на військову службу до в/ч НОМЕР_2 , наявна згода командира в/ч НОМЕР_2 на проходження ОСОБА_5 військової служби, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Крім того, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій ч. 5 ст. 401 КК України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, речові докази, арешт майна - відсутні.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.12.2023 року відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.01.2024 року включно, із застосуванням застави.

Під час судового розгляду встановлено, що 14.12.2023 року ОСОБА_8 внесла за обвинуваченого суму застави в розмірі 80520 грн. 00 коп., таким чином щодо обвинуваченого застосований запобіжний захід у виді застави.

Згідно до ч. 1 ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183цього Кодексу.

Частиною 11 статті 182 КПК України зазначено, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У зв`язку з тим, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю, то застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді застави припиняє свою дію з моменту постановлення відповідної ухвали.

Враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого судом не встановлено, внесена застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 401, 407 КК України, ст. ст. 284-286, 288 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000893 від 06.05.2023 року - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України - для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000893 від 06.05.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - закрити.

Після набрання ухвали законної сили заставу у розмірі 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 коп., внесену відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 13.12.2023 року по кримінальному провадженню № 0000893 від 06.05.2023 року на р/р № UA0006674, отримувач ТУДСА України в Харківській області, повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

Зобов`язати ОСОБА_5 , невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили, прибути до в/ч НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира в/ч НОМЕР_2 після набрання ухвалою суду законної сили невідкладно поновити на військовій службі ОСОБА_5 .

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги .

Суддя