Справа № 467/1799/24
Провадження № 1-кс/467/10/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2025 року Слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції), слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , у ході розгляду у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка клопотання слідчого СВ ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , погоджене начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000126, внесеному до ЄРДР 27 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрації не має, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді солдата курсанта 2 навчального взводу 2 навчальної роти 3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», не судимого в силу ст. 89 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції № 1 Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_7 за погодженням з начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ відділення поліції № 1 Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000126, внесеного до ЄРДР 27 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 25 липня 2023 року близько 04 години 50 хвилин солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді курсанта 3 навчального взводу 2 навчальної роти 3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11,16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.1, 3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби, а саме: розосередження особового складу військової частини НОМЕР_1 , що знаходилося у АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, до 10 години 25 липня 2024 року. 29 листопада 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України самовільному залишенні місця служби без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану. 05 грудня 2024 року за постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_8 кримінальне провадження №0000126, внесене до ЄРДР 27 грудня 2023 року було зупинене на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України у зв`язку з розшуком підозрюваного, місце проживання підозрюваного на даний час невідоме. Необхідність обрання саме такого запобіжного заходу слідчий обґрунтовує наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років позбавлення волі, не одружений, не працевлаштований. Тяжкість можливого покарання є тим фактором, що дає підстави вважати, що останній з метою уникнути його може змінити своє місце проживання, відбути у неконтрольовану (окуповану) державою територію України, виїхати за межі території України, внаслідок чого подальше притягнення його до відповідальності буде неможливим. Можливість незаконно впливати на свідків обґрунтовується тим, що, не маючи обмежень у пересуванні, підозрюваний матиме можливість особисто або через своїх колег, які є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , схилити останніх до дачі завідомо неправдивих показань, які виправдовують його, чим буде перешкоджати встановленню істини по справі або схилятиме до відмови давати свідчення, а також інших можливих свідків, які наразі не допитані, однак підлягають допиту за обставинами кримінального провадження. Ризик того, що підозрюваний буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій у кримінальному провадженні, тоді як підозрюваний може вживати заходи до перешкоджання об`єктивності досудового розслідування. Також існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що підозрюваний вчинятиме інші кримінальні правопорушення та продовжить вчиняти правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, а саме: він може ухилятися від подальшого проходження служби, а також вчинити інші тяжкі кримінальні правопорушення, пов`язані з порушенням встановленого порядку несення військової служби. Обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти зазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання.

Підозрюваний поклав вирішення даного клопотання на розсуд суд. Вказав, що він був затриманий 11 чи 12 березня 2025 року у горах біля м. Івано-Франківськ прикордонниками, які викликали працівників поліції. Працівники поліції відвезли його пункту, у якому тримали інших затриманих. О 4 ранку 14 березня 2025 року працівники поліції склали протокол про його затримання.

Захисник пояснив, що клопотання слідчого є частково обґрунтованим. Підозрюваний не може впливати на свідків, бо вже тривалий час перебуває за межами військової частини. Вказав, що слідчим порушені строки на звернення до суду з даним клопотанням, оскільки підозрюваний був затриманий 11 чи 12 березня 2025 року, тому у задоволенні клопотання має бути відмовлено.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, якими є запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно норм ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. п.1 - 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п.п. 1 - 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований,окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000126, внесене до ЄРДР 27 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

29 листопада 2024 року у межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: матеріалами службового розслідування, допитами свідків та іншими доказами.

05 грудня 2024 року у зв`язку з переховуванням від органу досудового розслідування згідно вимог п.2 ч.1 ст. 280, ст. 281 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000126 зупинено та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5

10 грудня 2024 року слідчий звернувся до суду з клопотаннями про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 та про дозвіл на його затримання.

Ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2024 року слідчому надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно повідомлення відділення поліції № 1 Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції а Миколаївській області від 14 березня 2025 року, протоколу затримання від 14 березня 2025 року, ОСОБА_5 було затримано на підставі ухвали слідчого судді 14 березня 2025 року о 04 годині 48 хвилин.

Постановою слідчого відділення поліції № 1 Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 від 14 березня 2025 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000126 відновлено.

Як ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, вже переховувався від органів досудового розслідування та суду, і усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності вини може переховуватись у майбутньому. Оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 носить триваючий характер, тобто його вчинення безперервно продовжується в часі, наявний ризик продовження вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань зазначених осіб у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тож, існує ризик, що підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, з 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на час розгляду клопотання. Однак, підозрюваний, незважаючи на теперішню складну ситуацію в країні, розуміючи те, що він вчиняє злочин в період військового стану, будучи військовослужбовцем, вчинив тяжкий злочин.

Як визначено ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

За правилами ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченому ст.109-114-2, ст.258-258-6, ст.260, ст.261, ст.402-405, ст.407, ст.408,ст.429, ст.437-442 КК України.

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі «Осипенко проти України»). Уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі «Вренчев проти Сербії» п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Враховуючи вказану практику ЄСПЛ, ст.183 КПК України, яка наділяє слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно застави, однак відповідно до вказаної статті зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що в даному випадку підозрюваному слід визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При визначенні розміру застави підозрюваному слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу підозрюваного, який відповідно до матеріалів провадження раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, що, однак, не утримало його від переховування від органів досудового розслідування, які змушені були вживати заходи до його розшуку. Більш того, затримання підозрюваного у горах біля м.Івано - Франківськ прикордонниками свідчить про його чіткий намір незаконно перетнути кордон України з метою ухилення від слідства та суду.

Також слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , який знаючи свої обов`язки проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, в умовах воєнного стану самовільно залишив місце служби з метою ухилення від військової служби, майновий стан підозрюваного, який не працевлаштований, крім того, застава може бути внесена не тільки підозрюваним, а й іншими особами.

Зважаючи, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а ОСОБА_5 вже їх порушував, слідчий суддя вважає за необхідне визначити йому заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, так як перспектива втрати застави у меншому розмірі не буде достатнім стримуючим заходом для підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, і саме такий розмір застави, з урахуванням доведених ризиків і особи підозрюваного, може достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст. ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 травня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: одержувач ТУ ДСА України в Миколаївській області, рахунок отримувача UA0016294, банк одержувача ДКС України м. Київ, МФО 820172, , призначення платежу: залогові кошти на депозитний рахунок ТУ ДСА України від заставодавця (прізвище, ім`я, по батькові повністю).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту АДРЕСА_1 без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утриматися від спілкування зі свідками, окрім, як під час судових засідань;

4) здати при наявності на зберігання суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави до 12 травня 2025 року включно.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини свої неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Попередити підозрюваного про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали проголошений 17 березня 2025 року о 8 годині.

Суддя ОСОБА_1