В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001327 від 09 вересня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина

України, із неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого,

не зареєстрованого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст.357 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 31 серпня 2024 року запропонував ОСОБА_6 переночувати в нього в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на що ОСОБА_6 погодився. На наступний день потерпілий ОСОБА_6 попрохав ОСОБА_3 піти до магазину та купити продукти харчування, здійснивши оплату банківською картою банку АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яка належить потерпілому, на що ОСОБА_3 погодився та попрямував до магазину.

02 вересня 2024 року, приблизно о 16 годині 23 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів з банківської карти банку АТ КБ «ПриватБанк» потерпілого ОСОБА_6 , яка згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-ІІІ та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-111, є офіційним документом.

В послідуючому, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом 02 вересня 2024 року, близько 16 години 23 хвилини (більш точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , залишив собі банківську картку банку АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), яка згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-ІІІ та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-111, є офіційним документом, не повернувши її законному власнику ОСОБА_6 та таким чином привласнив її собі.

Крім того, 03 вересня 2024 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану та звернення його на свою користь.

ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що на банківській карті банку АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яка належить ОСОБА_6 , маються грошові кошти, та знаючи пароль від вказаної карти, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, в умовах воєнного стану, 03 вересня 2024 року, знаходячись біля банкомату, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , о 07 годині 17 хвилин здійснив зняття грошових коштів у сумі 400 гривень з банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яка належить ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, спрямовані на таємне викрадення грошових коштів з банківської карти, в умовах воєнного стану, 03 вересня 2024 року, знаходячись біля банкомату, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Євгена Панченка, 14, о 07 годині 28 хвилин здійснив зняття грошових коштів у сумі 8000 гривень з банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яка належить ОСОБА_6 .

В послідуючому, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, спрямовані на таємне викрадення грошових коштів з банківської карти, в умовах воєнного стану, 03 вересня 2024 року, знаходячись біля банкомату, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Центральна, 77, об 11 годині 48 хвилин здійснив зняття грошових коштів у сумі 1000 гривень з банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яка належить ОСОБА_6 .

Надалі, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, спрямовані на таємне викрадення грошових коштів з банківської карти, в умовах воєнного стану, 03 вересня 2024 року, знаходячись біля банкомату, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , о 13 годині 35 хвилин здійснив зняття грошових коштів у сумі 1000 гривень з банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яка належить ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, спрямовані на таємне викрадення грошових коштів з банківської карти, в умовах воєнного стану, 03 вересня 2024 року, знаходячись біля банкомату, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , о 16 годині 34 хвилин здійснив зняття грошових коштів у сумі 400 гривень з банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яка належить ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_3 грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, своїми умисними злочинними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 10 800 грн.

Ознаки встановленого судом діяння відповідають ознакам кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за:

- ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану;

- ч. 1 ст. 357 КК України як таємне викрадення та привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Обвинувачений погодився з обвинуваченням, показав, що познайомився з потерпілим, той шукав житло. Обвинувачений запропонував йому пожити в нього. Кілька днів потерпілий проживав та дав обвинуваченому банківську картку щоби купити продукти харчування повідомивши пароль. Надалі він купив продукти та вирішив викрасти кошти, які перебували на рахунку. Викрав визначену суму, а потерпілому вказав, що картку загубив. На даний час завдані збитки відшкодував.

Потерпілий надав заяву про розгляд справи без його участі, з приводу покарання поклався на розсуд суду. Зазначив, що претензій до обвинуваченої немає. Письмово підтвердив відшкодування завданих йому матеріальних збитків.

Також досліджено письмові докази, які надала сторона обвинувачення.

Зокрема, процесуальні документи щодо початку досудового розслідування за двома епізодами, дані про групу слідчих та процесуальних керівників.

Заяву потерпілого та виписку про дати та місце операцій за рахунком потерпілого.

Протокол впізнання за фотознімками від 09 вересня 2024 року, за яким потерпілий ОСОБА_6 впізнав на фото № 2 обвинуваченого як особу на ім`я ОСОБА_7 , з яким познайомився 31.08.2024 року, та який здійснив крадіжку грошових коштів з його картки.

Протоколи огляду диску від 10 вересня 2024 року та 20 вересня 2024 року, на яких зафіксований момент зняття ОСОБА_3 грошових коштів з банкоматів за адресами зазначеними вище. Вказане підтверджується часом зняття грошових коштів з банківської карти потерпілого відповідно до виписки з банківської установи.

Постанови від 10 вересня 2024 року та 20 вересня 2024 року, відповідно до яких лазерні CD-R диски з відеозаписами до протоколів огляду диску визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та долучені до матеріалів кримінального провадження.

Протокол огляду диску від 11 вересня 2024 року, на якому зафіксовано здійснення ОСОБА_3 покупки товару у магазині «Варус» із розрахунком карткою, яка належить потерпілому ОСОБА_8 . Вказане підтверджується випискою з банківської установи АТ КБ «ПриватБанк», яку надав потерпілий ОСОБА_6 , а саме відповідність дати та часу транзакцій з часом, який відображено на камерах відеоспостереження.

Постанову від 11 вересня 2024 року, за якою вказаний лазерний CD-R диск визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження.

Протокол проведення слідчого експерименту від 20 вересня 2024 року, в ході якого обвинувачений розказав та показав місця розташування банкоматів, де здійснював зняття грошових коштів з картки потерпілого, а також оплату товару у магазині карткою потерпілого.

Протокол огляду предмету та документів, а також аналізу інформації від 25 вересня 2024 року, згідно якого зі змісту протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.09.2024 отримана інформація збігається з часом, який було відображено у відеозаписах з камер відеоспостереження та виписки по руху коштів, яку надав потерпілий ОСОБА_6 .

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до тяжкого злочину та кримінального проступку, за які передбачене найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років.

Суд враховує особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

У якості пом`якшувальних обставин суд враховує визнання вини, щире каяття, що обґрунтовано відшкодуванням завданих збитків потерпілому та саме відшкодування шкоди.

Обтяжуючих обставин, з огляду на обставини викладені в обвинувальному акті, не встановлено.

Враховуючи викладене, зокрема, позицію сторони обвинувачення, пом`якшуючі обставини, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі.

Після чого, покарання необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Враховуючи позицію прокурора та потерпілого, зокрема, прокурор просив застосувати положення ст. 75 КК України, враховуючи пом`якшуючі обставини справи, суд вважає, що мета покарання може бути досягнута без ізоляції обвинуваченого від суспільства, і вважає за можливе звільнити його від остаточного основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирається.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов відсутній.

Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточне покарання визначити в розмірі 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного остаточного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, зобов`язавши його, згідно з п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази: СD-R диски зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1