Справа № 489/300/25
Провадження № 1-кс/489/73/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

15 січня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000058, за яким відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.286 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2025 року, про арешт майна,

встановила:

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора про арешт майна, виявленого та вилученого 13.01.2025, в ході проведення огляду місця ДТП автомобіля марки «Hyundai Н200» р/н НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), який на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та власником якого є ОСОБА_4 , який за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки даний автомобіль необхідний для подальшого проведення необхідних слідчих (процесуальний) дій та проведення судово-автотехнічної та судово- трасологічної експертизи, має значення речового доказу, що має істотне та доказове значення для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному провадженні, а також займає тривалий час.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі. Вилучений на місці ДТП автомобіль має потертості, які можуть мати значення для встановлення обставин у справі. В найкоротший час будуть призначені необхідні експертизи.

Власник майна заперечував проти арешту майна, стверджував, що даний автомобіль використовується ним у господарській діяльності для перевезення товару. Готовий надати автомобіль для проведення експертиз у будь-який час. Ніяких потертостей чи інших слідів на автомобілі після ДТП не бачив.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000058 за ч.1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.01.2025 приблизно о 13:45 год, в місті Миколаєві, по вулиці Космонавтів, в районі будинку 64, ринок «Клаксон», відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода), за участю автомобіля «Hyundai Н200» р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому хірургічної шийки плеча.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.01.2025 року, вбачається, що з місця пригоди вилучено автомобіль марки «Hyundai Н200» державний номерний знак НОМЕР_1 та поміщено на майданчик за адресою м.Миколаїв, вул.Лагерне поле, 5. Зовнішні пошкодження автомобіля наведені у протоколі.

13.01.2025 вищевказане вилучене майно, а саме автомобіль марки «Hyundai Н200» державний номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000058, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про що винесено відповідну постанову. Відповідно, зазначено, що речовий доказ зберігати на майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів, за адресою: м.Миколаїв, вул.Лагерне поле, 5.

Вилучене в ході проведення огляду місця ДТП майно дійсно має значення речових доказів по вказаному кримінальному провадженню, зокрема наявні достатні підстави вважати, що автомобіль марки «Hyundai Н200» державний номерний знак НОМЕР_1 відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки може бути використаний як доказ обставин дорожньо-транспортної пригоди та його збереження є необхідним для проведення експертизи технічного стану та транспортно-трасологічної експертизи, для яких необхідно забезпечити збереження автомобіля в стані на момент ДТП та запобігти перетворенню вузлів і агрегатів шляхом ремонту, а також проведення слідчих експериментів.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження. Таким чином, заперечення власника майна суд відхиляє, оскільки подальша експлутація автомобіля призведе до втрати слідів, залишених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та неможливості провети необхідні експертизи.

Натомість слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом під час розгляду кримінального провадження, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження накладенням на нього арешту, тобто шляхом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність задоволення клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановила:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Hyundai» модель Н200 2.5, тип легковий пасажирський, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 , із забороною відчуження, розпорядження та користування ним до скасування арешту майна у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Копію ухвали направити ОСОБА_4 як власнику майна та ОСОБА_5 як володільцю.

Ухвала в частині арешту майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1