Провадження № 1-кп/761/2541/2025
У Х В А Л А

07 лютого 2025 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , в приміщенні суду під час проведення підготовчого судового засідання в рамках кримінального провадження № 0002261 за обвинуваченням ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 111 КК України, ОСОБА_16 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_17 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Шевченківським районним судом м. Києва проводиться підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0002261 за обвинуваченням ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 111 КК України, ОСОБА_16 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_17 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики поведінки останнього, яка може зашкодити кримінальному провадженню, своєї актуальності не втратили, зокрема щодо переховування від суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників провадження у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисники заперечували з приводу задоволення даного клопотання, вважаючи його невмотивованим та безпідставним. При цьому адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_13 , звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Дане клопотання, зокрема, мотивоване тим, що ризики порушення процесуальної поведінки, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, ОСОБА_13 має певні захворювання, а його утримання в умовах несвободи перешкоджає його лікуванню.

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав думку своїх захисників, пославшись на незаконність його кримінального переслідування, при цьому вважав можливим зміну запобіжного заходу виключно на особисте зобов`язання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та судової справи, слід дійти такого висновку.

Вирішуючи питання щодо заявлених учасникам клопотань, пов`язаних із запобіжними заходами, суд виходить з того, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

За змістом ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема, наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин провадження, зменшення встановлених ризиків.

В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_13 сторона захисту фактично посилається на те, що підстав щодо продовження строку тримання під вартою немає, з огляду на дані, що характеризують обвинуваченого, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також щодо незгоди з висунутим ОСОБА_13 обвинуваченням.

Разом з тим, ні обвинувачений, ні сторона захисту не зазначає будь-яких суттєвих доводів щодо зміни обставин чи існуючих в провадженні ризиків на даний момент. Всупереч твердженням сторони захисту, будь-який інший запобіжний захід до обвинуваченого на даній даному етапі кримінального провадження не є доцільним, оскільки не буде достатнім для стримування ризиків непроцесуальної поведінки останнього.

В силу змагальності сторін кримінального провадження, стороною захисту не доведено, що запобіжний у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд зважає на те, що вирішуючи питання розумності продовження строку подальшого утримання обвинуваченого в умовах несвободи, необхідно враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Для цього суд має вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи.

Отже, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_13 , суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання особи від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність нез`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, суд має врахувати також складності обставин справи і судового розгляду.

З приводу вирішення питання щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку тримання під вартою, суд зважає на те, що хоча останній і є раніше не судимим, має певні стійкі соціальні зв`язки, однак на даний час обвинувачується у вчиненні декількох умисних особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та основ національної безпеки України. Так, ОСОБА_13 інкримінується участь у злочинній організації, створеній з метою вчинення особливо тяжкого злочину, та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України, на шкоду обороноздатності, державній та економічній безпеці України, що полягає у наданні представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Суд звертає увагу, що в контексті повномасштабної збройної агресії Російської Федерації інкриміновані злочини мають надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки таких дій. Також суд, беручи до уваги і покарання, яке може бути призначене ОСОБА_13 , у разі визнання його винуватим, можливі наявні зв`язки обвинуваченого з представниками держави-агресора, дійшов висновку про існування реального ризику, що обвинувачений ОСОБА_13 , будучи неізольованими на даному етапі кримінального провадження від суспільства в рамках такого запобіжного заходу як тримання під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності, при першій можливості, може переховуватись від суду.

Крім того, враховуючи стадію кримінального провадження (судове провадження), обізнаність обвинуваченого про свідків у кримінальному провадженні, які мають надати свої показання в суді, суд дійшов висновку, що обвинувачений може незаконно впливати на останніх з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак, судом враховано аргументи, які наводилися стороною захисту, разом з тим доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для застосування та подальшого продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Суд при цьому наголошує, що на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_13 дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки останній набув статусу обвинуваченого, а до дослідження доказів сторони обвинувачення щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення суд не перейшов, з огляду на стадію судового провадження, яка є підготовчою, а тому, наданими стороною захисту копіями матеріалів досудового розслідування (в тому числі у разі їх повного обсягу за виключенням окремих матеріалів), висунуте обвинувачення спростовано бути не може. Тому такі доводи суд вважає недоречними на даній стадії. Остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону може і буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.

Отже, суд, розглянувши питання про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо обвинуваченого, та оцінивши доводи кожної сторони, з урахуванням наведених доводів, дійшов до висновку про те, що прокурором доведено, що при застосуванні до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можна буде запобігти вказаним ризикам.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним на даному етапі провадження строк тримання під вартою ОСОБА_13 продовжити до 06 квітня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

При вирішенні питання про можливість визначення застави, суд враховує кваліфікацію кримінального правопорушення, що інкримінується, підстави і обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, наявність яких, на переконання суду, доведена. Тому, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає при постановленні ухвали про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою не визначати розмір застави, оскільки застосування будь-якого іншого запобіжного заходу на даному етапі провадження, не пов`язаного з триманням під вартою, не буде достатнім для стримування ризиків порушення процесуальної поведінки, передбачених ст. 177 КПК України.

Даних про стан здоров`я ОСОБА_13 , які б унеможливлювали продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано.

В той же час, з метою дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_13 , суд вважає за необхідне зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» негайно вжити організаційних заходів щодо ефективного забезпечення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_13 на предмет виявлення наявності/відсутності ускладнень стану здоров`я, в тому числі, за необхідності, надати кваліфіковану медичну допомогу обвинуваченому ОСОБА_13 у закладі охорони здоров`я необхідного профілю.

Керуючись ст. 177, 183, 331, 383 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_13 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 06 квітня 2025 року включно.

Зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» негайно вжити організаційних заходів щодо ефективного забезпечення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_13 на предмет виявлення наявності/відсутності ускладнень стану здоров`я, в тому числі, за необхідності, надати кваліфіковану медичну допомогу обвинуваченому ОСОБА_13 у закладі охорони здоров`я необхідного профілю.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 12 лютого 2025 року о 14 годині 45 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді

_________________ _________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3