справа № 225/629/23
провадження № 1-кп/208/379/25
УХВАЛА

26 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 , в режимі відео конференції її захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000081, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа. Обвинуваченій обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

По справі розпочато судовий розгляд, досліджуються письмові матеріали.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке аргументовано наступним.

Дорофей не має сталих соціальних зв`язків. У 2018 року незаконно набула громадянство іншої держави (країни-агресора), обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, і знаходячись на свободі може переховуватись від суду з огляду на безальтернативно суворе покарання, в тому числі і на окупованих територіях рф. Обвинувачена здійснювала свою протиправну діяльність протягом тривалого часу, що на думку прокурора, свідчить про ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Адвокат заперечував проти задоволення клопотання прокурора. вважає ризики застосування найбільш суворого запобіжного заходу не доведеними. Ці ризики повторються, інші ризики не зазначаються, що є порушенням правових позицій ВС та ЄСПЛ. Дорофей має тяжкі хвороби, тривалий час перебуває під вартою. Просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Обвинувачена підтримала думку захисника.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини у справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 на теперішній час обґрунтовано, а саме в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 є раніше не судимою, має місце реєстрація. Разом з тим, даних про сталі соціальні зв`язки обвинуваченої, джерело її доходів суду не надано. Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_9 тривалий час здійснювала протиправну діяльність на шкоду інтересам України, набула громадянство рф.

За таких обставин, суд вважає за існуючий ризик переховування обвинуваченої від суду з огляду на тяжкість інкримінованого злочину та міри покарання, яка їй загрожує у разі визнання винною, ризик продовження протиправної діяльності.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена при застосуванні до неї більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на неї процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, і тому не може прийняти як належно обґрунтовані доводи сторони захисту про можливість зміни такого заходу на менш суворий.

Можливість внесення застави та її розмір встановлений попереднім складом суду, і зберігаючи послідовність в ухваленні рішень судами України, суд залишає визначену суму в 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб незмінною.

Підстав для зменшення розміру застави, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 23.04.2025 року.

У разі внесення на рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вважати, що до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та в цьому випадку покласти на обвинувачену наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками по справі поза межами судового засідання.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3