Справа №766/4026/25
н/п 1-кс/766/2460/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_5 про обрання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

встановила:

Слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить обрати ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтування клопотання.

Відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001132 від 10.10.2024, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації (далі рф) проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент рф оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення зс рф, інших збройних формувань рф та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Далі у клопотання слідчий посилається норми Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, Конвенцію про захист цивільного населення під час війни, підписану у м. Женеві 12.08.1949, Додатковий протокол до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, Римський статут Міжнародного кримінального суду.

Починаючи з березня 2022 року по 11.11.2022, військовослужбовці різнорідних сил і з`єднань угруповання військ зс рф на Миколаївсько-Криворізькому напрямку зі складу 20 гвардійської мотострілкової дивізії зс рф, підрозділів військ національної гвардії зс рф, спецпризначенців, стрілецьких полків «ЛНР» та «ДНР» повністю окупували територію Станіславської сільської територіальної громади, Херсонського району, Херсонської області, де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересувалися вулицями, користувалися майном місцевих жителів, у тому числі проживали у їх будинках, залякували цивільних осіб та погрожували їм фізичною розправою, контролювали їх переміщення в межах населених пунктів, проводили рейди по домоволодіннях.

Таким чином, військовослужбовці зс рф, які окупували та контролювали територію населеного пункту Станіславської сільської територіальної громади Херсонського району Херсонської області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше червня 2022 року, військовослужбовець зс рф НОМЕР_1 окремого гвардійського полку спеціального призначення зс рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу та брав активну участь у військових діях проти України.

ОСОБА_6 відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовослужбовцям рф, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Так, на початку червня 2022 року близько 15:00 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 спільно з іншими не встановленими в ході досудового розслідування військовослужбовцями зс рф, перебуваючи на блокпосту поблизу будинку культури на вулиці Свободи у с. Станіслав Херсонського району Херсонської області, зупинили потерпілих ОСОБА_7 та неповнолітню ОСОБА_8 , які прямували з м. Херсона, з метою перевірки документів, що посвідчують їх особи, та мобільних телефонів. Перевірка тривала приблизно 30 хвилин, після чого ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_8 направились до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, а саме на початку червня 2022 року близько 17:00 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , реалізуючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру відносно ОСОБА_7 , приїхав на автомобілі невстановленої марки та моделі до місця проживання останньої за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі ОСОБА_6 , маючи на меті вчинити насильницькі дії сексуального характеру, діючи умисно, порушуючи ст. 27 ЖК(IV), ст. 75(2) b, ст. 76(1) ДП І, усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_7 є цивільною особою та буде підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок обстановки, що склалася, тримаючи в руках автоматичну зброю, наказав їй прослідувати за ним до балки, яка знаходиться неподалік від місця проживання потерпілої.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 примусово зняв з потерпілої одяг та вчинив зґвалтування, а саме вагінальне та оральне проникнення із використанням своїх геніталій в тіло потерпілої, внаслідок чого порушив її сексуальну свободу та автономію, а також спричинив фізичний біль і моральні страждання, тобто вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

Після завершення вчинення дій сексуального характеру ОСОБА_6 поїхав на транспортному засобі у невідомому напрямку, а потерпіла повернулась до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Наступного дня близько обідньої години, коли ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_8 йшли до місця реєстрації у с. Софіївка Станіславської сільської територіальної громади Херсонського району Херсонської області, біля них зупинився автомобіль невстановленої марки та моделі, з якого вийшов ОСОБА_6 та наказав останнім сісти в автомобіль та їхати з ним. Потерпілі, розуміючи, що не мають можливості чинити опір і вимушені підкорюватись вимогам ОСОБА_6 , сіли до автомобіля, на якому він відвіз неповнолітню ОСОБА_8 до місця реєстрації, а ОСОБА_7 наказав залишатись з ним та відвіз до балки, розташованої поблизу місця проживання потерпілої за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі ОСОБА_6 , маючи на меті вчинити насильницькі дії сексуального характеру, діючи умисно, порушуючи ст. 27 ЖК(IV), ст. 75(2) b, ст. 76(1) ДП І, усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_7 є цивільною особою та буде підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок обстановки, що склалася, примусово зняв з потерпілої одяг та вчинив зґвалтування, а саме вагінальне та оральне проникнення із використанням своїх геніталій в тіло потерпілої, внаслідок чого порушив її сексуальну свободу та автономію, а також спричинив фізичний біль і моральні страждання, тобто вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

Після завершення вчинення дій сексуального характеру ОСОБА_6 поїхав на транспортному засобі у невідомому напрямку, а потерпіла повернулась додому.

У кінці червня на початку липня 2022 року близько 15:00 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 знову приїхав до місця проживання потерпілої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , та наказав останній прийти у вечірній час до Станіславської сільської ради за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Станіслав, вул. Свободи, 15, однак потерпіла не виконала його вимогу.

Цього ж дня у вечірній час (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 прибув на автомобілі до місця проживання потерпілої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , примусово посадив потерпілу у транспортний засіб та відвіз до балки.

Знаходячись в автомобілі біля балки, ОСОБА_6 , маючи на меті вчинити насильницькі дії сексуального характеру, діючи умисно, порушуючи ст. 27 ЖК(IV), ст. 75(2) b, ст. 76(1) ДП І, усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_7 є цивільною особою та буде підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок обстановки, що склалася, примусово зняв з потерпілої одяг та вчинив зґвалтування, а саме вагінальне та оральне проникнення із використанням своїх геніталій в тіло потерпілої, внаслідок чого порушив її сексуальну свободу та автономію, а також спричинив фізичний біль і моральні страждання, тобто вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

Після завершення вчинення дій сексуального характеру ОСОБА_6 поїхав на транспортному засобі у невідомому напрямку, а потерпіла повернулась додому.

Крім того, у липні 2022 року в обідній час (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_8 перебували на лимані біля с. Станіслав Херсонського району Херсонської області. У цей час на лиман приїхав ОСОБА_6 на автомобілі невстановленої марки та моделі.

Побачивши неповнолітню ОСОБА_8 , яка перебувала в цей момент у воді, ОСОБА_6 , реалізуючи умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_8 , в порушення вимог ст. 27 ЖК(IV), ст. 75(2) (b), ст. 76(1), ст. 77(1) ДП І, попрямував у воду та знаходячись поряд з потерпілою здійснив непристойні доторкання долонею руки до статевих органів ОСОБА_8 , чим спричинив ОСОБА_8 моральні страждання, тобто вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

Після завершення вчинення дій сексуального характеру ОСОБА_6 поїхав на транспортному засобі у невідомому напрямку.

На початку серпня 2022 року в другій половині дня (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 приїхав до місця проживання ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . Потерпілі, розуміючи, що не мають можливості чинити опір і вимушені підкорюватись вимогам ОСОБА_6 , внаслідок обстановки, що склалася, за його наказом сіли в автомобіль, на якому він перевіз їх до не встановленого в ході досудового розслідування приватного будинку в Станіславській сільській громаді, де, у порушення вимог статті 147 (нелегальне ув`язнення) Конвенції, ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_8 утримувалась до ранку наступного дня (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), без забезпечення можливості вільно покинути місце утримання та забезпечення права на захист.

Перебуваючи в одній із кімнат вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 , розуміючи, що своїми попередніми діями та погрозами повністю подолав будь-який супротив з боку потерпілих, змусив ОСОБА_7 та неповнолітню ОСОБА_8 вживати невідомі наркотичні речовини шляхом куріння. Після цього ОСОБА_6 , діючи умисно, порушуючи вимоги ст. 27 ЖК(IV), ст. 75(2) b, ст. 76(1) ДП І, ст. 77(1) ДП І. вчинив насильницькі дії сексуального характеру, а саме з метою задоволення статевої пристрасті наказав потерпілим зняти свій одяг, таким чином примусивши їх повністю оголитися у його присутності та одягнути спідню білизну, яка знаходилась у вказаному будинку, в якій він фотографував їх на свій мобільний телефон, внаслідок чого порушив їх сексуальну свободу та автономію, а також спричинив моральні страждання, тобто вчинив порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Того ж дня ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел на вчинення дій сексуального характеру щодо ОСОБА_7 , наказав потерпілій вийти в сусідню кімнату, роздягнутися.

Після цього ОСОБА_6 , маючи на меті вчинити насильницькі дії сексуального характеру стосовно ОСОБА_7 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 27 ЖК(IV), ст. 75(2) (b), ст. 76(1) ДП І, усвідомлюючи, що остання є цивільною особою та буде підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок обстановки, що склалася, вчинив зґвалтування, а саме вагінальне та оральне проникнення із використанням своїх геніталій в тіло потерпілої, внаслідок чого порушив її сексуальну свободу та автономію, а також спричинив фізичний біль і моральні страждання, тобто вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

Повернувшись після статевого акту до кімнати, де перебувала неповнолітня ОСОБА_8 , ОСОБА_6 наказав потерпілій пройти з ним до лазні, яка знаходилась на території вказаного домоволодіння. Пройшовши до лазні, ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел на вчинення дій сексуального характеру щодо неповнолітньої ОСОБА_8 , діючи умисно, порушуючи вимоги ст. 27 ЖК(IV), ст. 75(2) (b), ст. 76(1) ДП І, ст. 77(1) ДП І. розуміючи, що своїми попередніми діями та обстановки, що склалася подолав будь-який супротив з боку неповнолітньої ОСОБА_8 , зняв з себе спідню білизну перед неповнолітньою ОСОБА_8 та після цього вчинив насильницькі дії сексуального характеру, а саме з метою задоволення статевої пристрасті наказав потерпілій рукою стимулювати його геніталії, на що отримав відмову. Продовжуючи злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру, ОСОБА_6 пальцями руки почав стимулювати статеві органи потерпілої, внаслідок чого порушив її сексуальну свободу та автономію, а також спричинив моральні страждання, тобто вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

Після завершення вчинення дій сексуального характеру ОСОБА_6 наказав потерпілій повернутися в будинок.

У подальшому ОСОБА_6 зайшов до будинку, перебуваючи зі ОСОБА_7 в одній кімнаті, висловлювався у бік потерпілої нецензурною лайкою та застосував відносно неї фізичне насильство, а саме наніс один удар долонею руки в область обличчя, в результаті чого потерпіла впала на підлогу. Почувши галас, неповнолітня ОСОБА_8 зайшла до кімнати, де ОСОБА_6 продовжив застосувати до ОСОБА_7 фізичне насильство протягом декількох годин, а саме наносити обома руками удари в область обличчя, рук, ніг та тулуба, чим порушив вимоги ст. ст. 27, 32 ЖК(IV), ст. 75 (2), (а), (b) ДП І. Надалі, припинивши застосовувати фізичне насильство, ОСОБА_6 наказав потерпілій ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_8 лягти з ним в одне ліжко та заснув. Після цього потерпілі змогли залишити вказане домоволодіння.

Приблизно через 30 хвилин, як потерпілі прибули за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 зайшов на територію домоволодіння, висловлювався у бік потерпілих нецензурною лайкою, з метою залякування, звинуватив потерпілих в тому, що вони залишили домоволодіння без його дозволу, чим порушив вимоги ст. 27 ЖК(IV). Після цього, самостійно покинули домоволодіння, у якому перебували потерпілі.

Після цього наприкінці серпня 2022 року через побоювання за власне життя та здоров`я, а також вчинення систематичних дій сексуального характеру з боку ОСОБА_6 потерпілі ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_8 залишили населений пункт, в якому проживали, та виїхали до м. Херсона, де перебували до моменту деокупації с. Софіївка Станіславської сільської територіальної громади Херсонського району Херсонської області.

Отже, військовослужбовець зс рф ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме нелюдському поводженні, яке виразилось в заподіянні фізичного болю незаконно утримуваній потерпілій ОСОБА_7 ; а також у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що полягало у нелегальному ув`язненні цивільної особи, котра перебуває під захистом; у застосуванні сексуального насильства у формі зґвалтування та примусового оголення, чим грубо порушив ст. ст. 27, 32 Конвенції (заборона насильства та тілесних покарань), 147 (нелегальне ув`язнення) Конвенції, 75(2), (а), (b) (насильство над фізичним та психічним станом осіб, посягання на людську гідність, зокрема непристойне посягання в будь-якій його формі), ст. 76(1) Додаткового протоколу І (зґвалтування і будь-які інші форми непристойних посягань), а також у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що полягало у нелегальному ув`язненні цивільної особи, котра перебуває під захистом; вчинення сексуального насильства у формі примусового оголення та інших дій сексуального характеру щодо неповнолітньої ОСОБА_8 , чим порушив ст.ст. 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення), 75(2)(b) Додаткового протоколу І (посягання на людську гідність, зокрема непристойне посягання в будь-якій його формі), ст. 76(1) Додаткового протоколу І (будь-які інші форми непристойних посягань), ст. 77(1) Додаткового протоколу І (захист дітей від будь-якого роду непристойних посягань).

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а також порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (у редакції ст. 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

21.02.2025 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Малий-Зеленчук Хабезського району Ставропольського краю СССР, громадянину рф, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина рф серія НОМЕР_2 , виданий 04.10.2002 Хабезським РОВД Карачаєво-Черкеської Республіки, підрозділ 092-010, паспорт громадянина рф серія НОМЕР_3 виданий 07.12.2006 МВС Карачаєво-Черкеської Республіки, підрозділ НОМЕР_4 , військовослужбовцю НОМЕР_1 окремого гвардійського полку спеціального призначення зс рф, обвинувальний акт відносно якого 30.09.2024 направлено до Херсонського міського суду у кримінальному провадженні № 0000315 від 12.12.2022 за ч. 1 ст. 438 КК України.

У зв`язку із фактичним перебуванням ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, орган досудового розслідування позбавлений можливості вручити останньому письмове повідомлення про підозру у день його складання.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. 135, 278 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зокрема, 21.02.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» № 39 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4 на 26.02.2025, 27.02.2025, 28.02.2025 для вручення останнім письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Крім вказаного, з метою забезпечення прав підозрюваного при заочному кримінальному провадженні та на виконання вимог рішень ЄСПЛ (Ермі проти Італії № 181114/02; Сейдовіч проти Італії № 56581/00; Боярченко проти України № 31338/04) в яких неодноразово зверталась особлива увага на обов`язок представників держави вжити дієвих та вичерпних заходів для повідомлення особи про притягнення до кримінальної відповідальності, суть пред`явленого обвинувачення та права брати участь у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, стороною обвинувачення забезпечено вжиття усіх доступних заходів для інформування підозрюваної особи про притягнення до кримінальної відповідальності, а саме на встановлені під час досудового мобільні номери, якими користується ОСОБА_6 , та до яких приєднані соціальні мережі «WhatsApp» та «Telegram», були надіслані повідомлення про підозру, посилання на сайт Офісу Генерального Прокурора (на якому наявне повідомлення про підозру ОСОБА_6 ), повістки про виклик до слідчого та текстові повідомлення, що зафіксовано шляхом проведення огляду мобільного телефону (протокол огляду мобільного телефону від 21.02.2025).

Утім, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про їх умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування на тимчасово окупованій території України, або території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

На підтвердження цього, старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Херсонській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні складені рапорт про неявку ОСОБА_6 до відділу СУ ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4.

У зв`язку із викладеним, 01.03.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Разом з цим, встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час до органів державної влади, сервісних центрів, медичних закладів України підозрюваний не звертався. На підконтрольну територію України виїзд не здійснював.

За наявною інформацією, станом на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема у Херсонській області (лівобережжі), АР Крим та території РФ, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

Згідно отриманої інформації встановлено, що з 24.02.2022 по 09.03.2025 підозрюваний державний кордон України не перетинав.

Окрім цього, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , та у будь який час може виїхати на територію іншої держави.

Так, у ході проведення оперативнорозшукових заходів та слідчих дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного, отримано відомості, що ОСОБА_6 на теперішній час умисно переховується на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (російська федерація), що не виключає можливості переміщення підозрюваного в інші держави.

У зв`язку з чим 10.03.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до матеріалів клопотання.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 причетний до інкримінованого йому злочину.

Складена та повідомлена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, санкція за який передбачає позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років або з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може й надалі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а у випадку доведення його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Наразі підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та ухиляється від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

2) Незаконно впливати на свідків та/або потерпілих у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_6 , зважаючи на посаду, яку він займає військовослужбовець НОМЕР_1 окремого гвардійського полку спеціального призначення зс рф, може за допомогою погроз застосування фізичного насильства чи вбивства впливати на свідків з метою схилити останніх до надання неправдивих показів або взагалі в подальшому відмовитись від них;

3) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний має можливість продовжувати вчиняти такі ж кримінальні правопорушення чи інші, оскільки, він є військовослужбовцем НОМЕР_1 окремого гвардійського полку спеціального призначення зс рф, сфери діяльності якої розповсюджуються на окуповані території Херсонської області (враховуючи, що ця територія продовжує знаходитись під окупацією) та обвинувальний акт відносно якого 30.09.2024 направлено до Херсонського міського суду у кримінальному провадженні № 0000315 від 12.12.2022 за ч. 1 ст. 438 КК України.

Окрім цього, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , та в будь-який час може виїхати на територію іншої держави.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, на наявність підстав для тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, крім вищевказаних ризиків, вказують наступні обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, максимальна санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років; місця реєстрації та проживання підозрюваного ОСОБА_6 знаходяться на території російської федерації, що унеможливлює контроль виконання ним іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та обов`язків, що покладаються на підозрюваного судом згідно частини 5 статті 194 КПК України; підозрюваний ОСОБА_6 у разі перебування на волі матиме можливість продовжити вчиняти злочини, або уникнути кримінальної відповідальності шляхом виїзду на територію країни-агресора, впливати на свідків та потерпілих.

Таким чином, вищевказані зібрані у ході досудового розслідування на даний час докази в умовах воєнного стану та додатково підтверджені фактичні дані про обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказані обставини, також, свідчать про те, що зазначеним у клопотанні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що прокурором не надано належних доказів існування ризиків, зазначених у клопотанні, що є лише припущенням сторони обвинувачення, вважає розгляд клопотання без участі підозрюваного неможливим, просила відмовити у задоволенні клопотання.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді триманні під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що Відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001132 від 10.10.2024, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, а саме: жорстоке поводження з цивільним населенням та в інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Обставини правопорушення детально викладені у клопотанні.

21.02.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України. Повідомлення вручено у спосіб, передбачений КПК України, для вручення повідомлень.

Під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0001132 здобуто докази, якими обґрунтовується підозра ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, які досліджено у судовому засіданні та під час прийняття слідчим суддею процесуального рішення.

Наразі слідством достовірно встановлено, що підозрюваний зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та умисно переховується на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (російська федерація), що не виключає можливості переміщення підозрюваного в інші держави.

Постановою слідчого від 10.03.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Щодо ризиків, то слідчим зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування від слідства та суду є обґрунтованим, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово викликався органами досудового розслідування у передбачений КПК України спосіб (про що свідчать відповідні оголошення у газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального Прокурора України), однак до місця розташування органу, яке проводить слідство у даному кримінальному провадженні, не з`являвся, причини його неявки слідству не відомі. Крім того, слідчими органами та прокурором повідомлено слідчому судді, що ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , і на сьогодні це є територією держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (російська федерація), а також що ОСОБА_9 продовжує перебувати на лівобережжі Херсонщини, яка є тимчасово окупованою рф територією. Зазначене свідчить про переховування його від органів слідства та суду.

Щодо впливу на свідків, то вказаний ризик прокурором не обґрунтований і в судовому засіданні даний ризик не знайшов свого підтвердження. На обґрунтування вказаного ризику у клопотанні зазначено, що підозрюваний «може за допомогою погроз застосування фізичного насильства чи вбивства впливати на свідків з метою схилити останніх до надання неправдивих показів або взагалі в подальшому відмовитись від них». Допитані під час проведення досудового слідства свідки, перебувають на підконтрольній Україні території, а виїзд підозрюваного на підконтрольну територію є малоймовірним, навіть гіпотетичним припущенням слідчого та прокурора, а відповідно й ризик впливу на свідків відсутній.

Натомість слідчий суддя вважає, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинення підозрюваним іншого правопорушення, оскільки факт перебування підозрюваного на окупованій території, будучи військовослужбовцем держави-агресора, а також на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та вчинивши особливо тяжкий військовий злочин проти цивільного населення, може свідчити про бажання останнього продовжувати ухилятися від слідства і суду та вчиняти інші злочини проти національної безпеки та проти народу України, або інші правопорушення, пов`язані із службою та діяльністю підозрюваного.

Частиною 6 ст. 176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

У відповідності з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, слідчим суддею встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у слідчого судді є дані від слідства та прокурора про те, що підозрюваний перебуває на окупованій території України, а також на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, а також підозрюваного постановою слідчого оголошено у міжнародний розшук, слідчий суддя прийшла до висновку, що підозрюваному ОСОБА_6 має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який відповідає особі, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується.

Наведені обставини свідчать, що заявлені ризики та суспільна небезпека відносно підозрюваного існують, тому відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи, що у суду є дані від слідства та прокурора про те, що підозрюваний перебуває на окупованій території України, а також на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Частиною 6 статті 193 КПК України, визначено, що після затримання особи, не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 170, 183, 193, 197, 314-317, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 терміново доставити його до місця кримінального провадження Відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки, вжити заходів для розгляду питання про застосування слідчим суддею, судом обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1