У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.02.2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб ВП №1 МРУП ГУ НП України в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб ВП №1 МРУП ГУ НП України в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчий суддя розглядав його скаргу понад три роки, що є порушенням всіх розумних строків.

Вказує, що судом протягом тривалого часу його не було повідомлено про час та дату судового засідання та в порушення вимог слідчим суддею скаргу розглянуто без його участі.

Наголошує, що в його заяві викладені достатні відомості які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

03.02.2022 року ОСОБА_4 звернувся до ВП №1 МРУП ГУ НП України в Миколаївській області з заявою про вчинення злочину, суть якого полягає в тому, що в період 2018-2021років посадові особи ПП "Вега-Груп" заволоділи його грошовими коштами в сумі 2045712грн. Майно, за яки він сплатив грошові кошти, було незаконно зареєстровано в Державному реєстрі за іншими особами. Слідчими були внесені лише відомості щодо використання підробленого документу, відомості щодо заволодіння грошовими коштами не внесені. Кримінальне провадження навмисно тривалий час не розслідується. Всі інші заяви лише приєднуються до кримінального провадження.

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, він, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб ВП №1 МРУП ГУ НП України в Миколаївській області, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що заява ОСОБА_4 всупереч вимогами ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зокрема у поданій заяві не вказано будь-яких ознак кримінальних правопорушень, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Від апелента ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд скарги без його участі.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, 28.01.2022 року ОСОБА_4 звернувся до ГУ НП України в Миколаївській області з заявою про вчинення злочину, суть якого полягає в тому, що в період 2018-2021 років посадові особи ПП "Вега-Груп" заволоділи його грошовими коштами в сумі 2045712грн. Майно, за яке він сплатив грошові кошти, було незаконно зареєстровано в Державному реєстрі за іншими особами. Слідчими були внесені лише відомості щодо використання підробленого документу, відомості щодо заволодіння грошовими коштами не внесені. Кримінальне провадження навмисно тривалий час не розслідується. Всі інші заяви лише приєднуються до кримінального провадження. Відомості викладені у вказаній заяві до ЄРДР не внесені, в зв`язку з чим просив зобов`язати посадових осіб прокуратури внести викладені відомості до ЄРДР.

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, він, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб ГУ НП України в Миколаївській області, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що заява ОСОБА_4 всупереч вимогами ст. 214 КПК України, не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зокрема у поданій заяві не вказано будь-яких ознак кримінальних правопорушень, оскільки між ОСОБА_4 та ПП "Вега-Груп" склалися виключно цивільно-правові відносини, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, згідно ч.1 ст.11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, з урахуванням викладеного, заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення.

За такого, відсутні підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань обставин викладених в заяві ОСОБА_4 .

Посилання апелянта на те що, судом протягом тривалого часу не було його повідомлено про час та дату судового розгляду є безпідставними та спростовуються матеріалами судового провадження, відповідно до яких скаржнику ОСОБА_4 було відомо про те, що в провадженні слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 перебуває його скарга, судом завчасно та належним чином було повідомлено ОСОБА_4 про призначення його скарги до розгляду, проте в призначені судові засідання ОСОБА_4 не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв. Скаржником не одноразово направлялись на адресу суду заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , а саме заява про відвід від 26.09.2022 року ( а.с.10), заява про відвід від 12.01.2023 року ( а.с.23), про розгляд вказаних заяв його також було повідомлено завчасно та належним чином, проте в судові засідання ОСОБА_4 не з`являвся, представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_6 було подано заяву про розгляд заяви ОСОБА_4 без його участі.

Така поведінка скаржника ОСОБА_4 свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами, а також неналежним та легковажним ставленням до судового розгляду поданої ним скарги, що перешкоджало слідчому судді здійснити розгляд скарги останнього у відповідності до положень КПК України. При цьому , не з`являючись в судові засідання та будучи належним чином повідомленим про них, скаржник із заявами про причини неявки та про необхідність відкладання розгляду скарги не звертався, надавши до суду лише одну таку заяву.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб ГУ НП України в Миколаївській області, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 303, 404, 406, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.02.2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб ВП №1 МРУП ГУ НП України в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді