Провадження № 1-кп/127/1122/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 08 листопада 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000740, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишнівка, Погребищенського району, Вінницької області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 11.10.2023 року, точної години не встановлено, в період воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, перебуваючи в приміщені квартири за адресою АДРЕСА_3 , помітив в одній із житлових кімнат у шафі рюкзак чорного кольору в якому знаходився канцелярський файл із грошовими коштами у сумі 5000 доларів США належних ОСОБА_8 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 керуючись жагою до легкої наживи, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що він діє в умовах воєнного стану оголошеного в Україні, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, дістав із вище зазначеного рюкзака канцелярський файл з якого викрав грошові кошти у сумі 1000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на момент вчинення злочину становить 36 505,8 грн.

В подальшому 12.10.2023 року, точної години не встановлено, з викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 36 505,8 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся та повідомив суду, що перебував у дружніх відносинах із потерпілим ОСОБА_8 , оскільки вони родом з одного села та їх матері є кумами. Після того як він допоміг потерпілому полагодити автомобіль, ОСОБА_8 запропонував йому допомогу з працевлаштуванням у м. Вінниці. У зв`язку з цим ОСОБА_4 протягом двох тижнів проживав у ОСОБА_8 , який орендував квартиру в АДРЕСА_4 . Під час спільного проживання обвинувачений помітив, що потерпілий зберігав грошові кошти у файлі, схованому в рюкзаку в шафі. Так, 11 жовтня 2023 року, поки ОСОБА_8 разом зі своєю дівчиною пішли до магазину, ОСОБА_4 дістав зазначений файл із рюкзака та викрав із нього грошові кошти у сумі 1000 доларів США., інші кошти які там зберігались він залишив з метою, що б потерпілий не помітив крадіжку. За словами обвинуваченого, він здійснив крадіжку через відсутність коштів і роботи, сподіваючись, що потерпілий не помітить викраденого.

У подальшому ОСОБА_4 переночував у квартирі ОСОБА_8 , а наступного дня поїхав додому. Цього ж дня ввечері потерпілий телефонував йому, але обвинувачений спочатку не відповідав. Згодом, після того, як відповів на дзвінок, із ним спілкувалися вже працівники поліції. Після цього ОСОБА_4 одразу поїхав до Вінниці та повернув ОСОБА_8 частину коштів у сумі 400 доларів США, пояснивши, що решту 600 доларів він витратив на подарунки, розваги, відпочинок у кафе.

Обвинувачений зазначив, що шкодує про вчинене. На цей час він повністю повернув потерпілому викрадені кошти та вказав, що просив вибачення у потерпілого.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наступне.

З заявою про вчинення кримінального правопорушення 07.11.2023 року звернувся ОСОБА_8 , який просив прийняти міри до ОСОБА_4 , який в період часу з 10:00 год. 10.10.2023 року по 13:00 год. 12.10.2023 року шляхом вільного доступу з його квартири вчинив крадіжку грошей в сумі 1000 доларів США.

Вказана заява зареєстрована у встановленому законом порядку 08.11.2023 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Відповідно до повідомлення Національного банку України від 13.11.2023 року, офіційний курс гривні до іноземної валюти (Долар США) станом на 11.10.2023 становив 36,5058 гривень за 1 долар США.

З протоколу огляду місця події від 20.11.2023 року вбачається, що під час здійснення процесуальної дії в приміщенні відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 в присутності двох понятих добровільно видав працівникам поліції квитанцію № 1 від 12.10.2023 року, про купівлю іноземної валюти, а саме обмін 800 доларів США на українську гривню. При цьому ОСОБА_4 повідомив, що дана квитанціє підтверджує факт обміну ним грошових коштів, які він викрав перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 у ОСОБА_8 . Подія сталась 11.10.2023 року.

З постанови про визнання речей речовими доказами у кримінальному провадженні та визначення їх місця зберігання від 20.11.2023 року вбачається, що квитанція № 1 від 12.10.2023 про обмін грошових коштів, а саме 800 доларів США на українську гривню визнана речовим доказом.

Також в судовому засіданні була досліджена вказана квитанція, а саме про те, що ТОВ «ФК «Октава Фінанс» здійснила обмін 800 доларів США на 30080 гривень.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 23.11.2023, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_4 за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, 23/26, вбачається, що обвинувачений повідомив та на місці продемонстрував розвиток події, який відповідає його показанням наданим в судовому засіданні.

З розписок наданих стороною захисту вбачається, що ОСОБА_4 повернув потерпілому ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 600 доларів США.

Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого, письмових доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки в умовах воєнного стану є доведеною, а вказані докази в сукупності є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Так, обвинуваченим суду повідомлено всі обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме час та місце вчинення злочину, таємний спосіб здійснення вказаного. Обвинувачений повідомив, що дійсно впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки потерпілий покинув приміщення квартири, шляхом вільного доступу, дістав із рюкзака потерпілого файл з якого викрав грошові кошти у сумі 1000 доларів США, які належали потерпілому ОСОБА_8 . Такі показання обвинуваченого узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами у справі, а саме заявою про вчинення кримінального правопорушення, постановою про визнання предметів речовими доказами, протоколом проведення слідчого експерименту, речовим доказом квитанцією про обмін грошових коштів, і є достатніми для твердження про те, що обвинуваченим вчинено крадіжку.

Оцінивши сукупність доказів у справі, надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього, вплив дорослих та інші обставини, передбачені ст. 485 КПК України.

З довідки-характеристики виданої виконавчим комітетом Погребищенської міської ради від 06.11.2023 року №23-33 вбачається, що за період проживання на території села Ширмівка ОСОБА_4 характеризується негативно.

З характеристики виданої вищим професійним училищем № 42 м. Погребище вбачається, що ОСОБА_4 за місцем навчання характеризується негативно.

З довідки виданої службою у справах дітей Погребищенської міської ради № 01-11/525 від 16.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 на обліку служби у справах дітей не перебуває.

З акту обстеження умов проживання від 13.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю та братом. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам, облаштовані окремі спальні та робочі місця, одяг та взуття відповідають віку та стану. Мати самостійно виховує двох неповнолітніх дітей. Зі слів матері ОСОБА_4 не має бажання продовжувати навчатись, на її зауваження не реагує, залишає самовільно місце проживання в пошуках тимчасового підробітку.

Відповідно до довідки Комунальна установа «Центр соціальних служб Погребищенської міської ради», ОСОБА_4 на обліку не перебуває.

З довідки від 15.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 на обліку в СПД № 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області не перебуває.

З довідки КП «Погребищенська центральна лікарня» Погребищенської міської ради № 02-2031 від 06.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Згідно вимоги про судимість від 10.11.2023 року ОСОБА_4 раніше не судимий.

З досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого та витягу оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення відносно неповнолітнього встановлено низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 . Крім того, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, вину у вчинені кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, негативно характеризується за місцем проживання та навчання, на момент вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, про що свідчать показання ОСОБА_4 , надані в судовому засіданні, та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення за наявності двох пом`якшуючих покарання обставин у виді щирого каяття та вчинення кримінальне правопорушення неповнолітнім, є особою молодого віку, виховувався в неповній сім`ї, має бажання працювати для того щоб самостійно себе забезпечувати та допомагати матері, враховуючи умови його життя та виховання, дані про те, що матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням відшкодована повністю, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, оскільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а саме матеріальної шкоди в сумі 8250,00 гривень та моральної шкоди в сумі 36000,00 гривень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Представником потерпілого ОСОБА_8 зазначено, що обвинуваченим ОСОБА_4 в ході судового розгляду відшкодовано матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, що також підтверджено дослідженими розписками.

Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.89 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при визначенні суми, що підлягає стягненню з засудженого або з цивільного відповідача, мають бути зараховані суми, добровільно передані цивільному позивачеві до постановлення вироку, а також вартість поверненого йому майна.

Таким чином, враховуючи, що до ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував потерпілому ОСОБА_8 залишок непогашеної шкоди у сумі 8250,00 гривень, що підтверджується розписками від 28.11.2024 та 17.12.2024 року, суд вважає що в цій частини позову слід відмовити.

Крім того, згідно із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення із обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди на суму 36 000 грн., суд приймає до уваги позицію викладену у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На обґрунтування моральної шкоди потерпілий зазначив, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає перенасиченням негативними емоціями, психічним переживанням, зміні звичайного способу життя та порушенням нормального способу життя. Доказів вказаного суду не надано.

Разом з тим, суд вважає, що сам по собі факт вчинення злочину щодо потерпілого є доказом заподіяння моральної шкоди, оскільки потерпілий зазнав протиправної поведінки щодо нього.

Виходячи з принципів законності, виваженості, розумності й справедливості, враховуючи принцип співмірності завданої шкоди заявленій до відшкодування суми моральної шкоди вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди є такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 2000 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Крім того, у цивільному позові заявлені вимоги щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого судових витрат. Вказані витрати не є шкодою, завданою кримінальним правопорушенням, що зумовлює відмову в позові в цій частині.

Разом з тим, питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.

За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

З квитанції № 0.0..1 від 03.10.2024 року вбачається, що потерпілим ОСОБА_8 сплачено за правову допомогу адвокату ОСОБА_6 10000,00 гривень, що зумовлює стягнення зазначених процесуальних витрат з обвинуваченого на його користь.

При вирішенні питання щодо стягнення сплаченого потерпілим судового збору за подання позовної заяви з вимогою про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що ст. 118 КПК України такий вид процесуальних витрат не передбачений, а тому правові підстави для стягнення вказаного судового збору з обвинуваченого відсутні.

Суд зазначає, що ч. 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Разом з тим ЦПК України застосуванню не підлягає, оскільки питання процесуальних витрат є самостійним інститутом КПК України. Стаття 128 КПК України містить можливість застосування ЦПК України при вирішенні цивільного позову, а не питання іншого правового регулювання та природи процесуальних витрат.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 65-67, 69, 104, 185 КК України, ст. 373, 374, 485 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді ста двадцяти годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 2000,00 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме квитанцію № 1 від 12.10.2023 про обмін грошових коштів, а саме 800 доларів США на українську гривню - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: