Провадження 1-в/0274/149/25

УХВАЛА
Іменем України

08.01.2025 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, без місця реєстрації, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
в с т а н о в и в:
До Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у державній установі "Райківська виправна колонія (№ 73)", про приведення вироку щодо нього у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX).
Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі. Прокурор та представник адміністрації в судове засідання також не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду. Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 05.07.2024 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Відповідно положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2020 рік з 01 січня 2020 по 31 грудня 2020 складав 1051 грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1051 х 2 = 2102 грн.
Згідно з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 05.07.2024 ОСОБА_3 викрав майно за епізодами: 07.01.2020 на суму 5000 грн; 01.03.2020 (о 01 год 00 хв) на суму 3000 грн; 01.03.2020 (о 02 год 13 хв) на суму 3000 грн, що є більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2102 грн) на час вчинення злочину і ці діяння підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, що вчинив ОСОБА_3 , становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1051 х 2 = 2102 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому була скоєна крадіжка, вчинене ним діяння відповідно до вимог КК України та Закону № 3886-ІХ є кримінально-караним й на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 05.07.2024.
Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).
Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).
Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, підстави звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного йому вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 05.07.2024 відсутні, адже вартість майна, за викрадення якого він засуджений вказаним вироком, складає більше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог закону - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.
Суддя: ОСОБА_1