печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001600 від 01.08.2024,-

В С Т А Н О В И В:

19.11.2024 року прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на мобільний телефон IPHONE 11PRO, без ідентифікуючого номеру, в якому встановлено сім карту з абонентським номером ПрАТ «Київстар», з ідентифікуючим номером НОМЕР_1 , який вилучено 15.11.2024 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за місцем фактичного проживання останнього. Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у відсутність, просить задовольнити. Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку. Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001600 від 01.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною четвертою статті 358 КК України.

Відповідно до матеріалів, що надійшли з Головного управління з протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України вбачається, що службові особи Дніпровської міської ради організували незаконне переправлення через державний кордон України осіб з числа депутатів місцевої ради, у т.ч. шляхом використання підроблених документів, що надають право перетину державного кордону під час дії воєнного стану.

Порядок виїзду за кордон громадянами України регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України». Відповідно до п. 2-14 зазначеної Постанови, у разі введення на території України воєнного стану депутати місцевих рад, а також керівники структурних підрозділів органів місцевого самоврядування мають право перетинати державний кордон за умови наявності в них відповідних рішень про службові відрядження.

Разом з тим, на підставі п. 1. абз. 1 розділу І «Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника державного органу, підприємства установи та організації, що повністю або частково фінансується за рахунок бюджетних коштів, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза основним місцем його постійної роботи. Відповідно до п. 1. абз. 1 розділу ІІІ зазначеної інструкції відрядження за кордон здійснюється на підставі наказу (розпорядження) керівника підприємства.

У свою чергу, депутати місцевих рад не перебувають у трудових відносинах із Дніпровською міською радою, а Дніпровський міський голова в свою чергу не являється їхнім керівником.

Відповідно до п. 10 «Регламенту Дніпровської міської ради VIII скликання», затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 16.12.2020 № 2/1-2, передбачено, що «депутати ради можуть бути відряджені за межі міста, у тому числі за кордон, на встановлений строк для участі в семінарах, конференціях, вивчення досвіду роботи місцевого самоврядування, у тому числі у складі делегацій, а також для здійснення іншої діяльності, пов`язаної з реалізацією повноважень ради, її органів і депутатів».

Відповідно до наявної інформації перетин кордону депутатами Дніпровської міської ради можливо здійснювався для власних особистих цілей та не пов`язаний з необхідністю виконання службових обов`язків, у тому числі виконання функцій покладених на депутата міської ради.

При цьому, з метою юридичного оформлення службового відрядження, а також усунення перешкод щодо наявної заборони виїзду за межі України депутатами місцевих рад під час дії воєнного стану, службовими особами Дніпровської міської ради, а також її окремими депутатами використано завідомо підроблені документи, зокрема листи, запрошення, інші документи щодо необхідності участі в семінарах, конференціях та інших заходах на території іноземних країн за межами кордону України.

За наявною інформацією, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, а також на підставі можливо завідомо підроблених документів в період 2023-2024 років здійснив перетинання державного кордону депутат Дніпровської міської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та який являється адвокатом.

Відповідно до наявних матеріалів у кримінальному провадженні ОСОБА_4 перебував у службових відрядженнях за межами території України на підставі Розпоряджень Голови Дніпровської міської ради № 1-21/8-рк від 21.08.2023, № 8-7/9-рк від 07.09.2023, № 2-26/10-рк від 26.10.2023, № 3-18/1-рк від 18.01.2024, № 4-11/3-рк від 11.03.2024, № 1-19/8-рк від 19.08.2024.

15.11.2024 ОСОБА_5 , на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, у справі №757/47672/24-к від 16.10.2024, за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за місцем фактичного проживання останнього проведено обшук в ході якого вилучено: мобільний телефон IPHONE 11PRO, без ідентифікуючого номеру, в якому встановлено сім карту з абонентським номером ПрАТ «Київстар», з ідентифікуючим номером НОМЕР_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

15.11.2024 вищевказаний мобільний телефон, який вилучено в ході обшуку, визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, який самостійно та в сукупності з іншими доказами може мати суттєве значення для документування протиправної діяльності та встановлення істини по кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим є всі підстави вважати, що відшуканий мобільний телефон має значення для досудового розслідування, так як на його просторі може міститися інформація щодо перебування особою у службових відрядженнях, так і підстави для їх організації, що в сукупності з іншими матеріалами, маютиме суттєве значення для встановлення істини, важливих обставин у кримінальному провадженні, можуть бути використані, як доказ під час судового розгляду і потребують подальшого дослідження при призначенні відповідних експертиз, допитах свідків та проведенні інших слідчих дій, в яких виникне необхідність.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майнає тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Згідно з ч. 2 ст. ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання його відчуження та слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

У частині 3 ст. 170 КПК України зазначено, що У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

У частині 6 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з частиною 11 ст. 170 КПК України, заборона користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що її незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, на даний час є необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, що були об`єктом кримінально протиправних дій, також у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене, існує обґрунтована сукупність підстав накласти арешт на майно особи з метою забезпечення збереження речових доказів.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена, насамперед, забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 - умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, вважає за можливе накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001600 від 01.08.2024 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на мобільний телефон IPHONE 11PRO, без ідентифікуючого номеру, в якому встановлено сім карту з абонентським номером ПрАТ «Київстар», з ідентифікуючим номером НОМЕР_1 , який вилучено 15.11.2024 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за місцем фактичного проживання останнього. Ухвала підлягає виконанню слідчим/прокурором у кримінальному провадженні № 0001600 від 01.08.2024 Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1