Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2025 року м. Рівне

Справа № 569/20627/21

Провадження № 11-кп/4815/352/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0000684,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 04 квітня 2025 року включно.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить вказане судове рішення скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у виді цілодобового домашнього арешту.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою з квітня 2021 року, та за цей час було проведено досудове розслідування, обвинувальний акт скеровано до суду та в судовому засіданні допитано потерпілу. Вказав, що під час розгляду клопотання прокурором не було доведено наявності ризиків та не надано доказів недостатності застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Вважає, що ризик переховування ОСОБА_7 від суду ґрунтується виключно на припущеннях та тяжкості можливого покарання, а прокурором не додано доказів на підтвердження обґрунтованості підозри.

Захисник зазначив, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, є учасником бойових дій з 28.05.2014 по 04.12.2017, служив командиром відділення гранатометників, має декілька військових спеціальностей та бажає проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Частина 4 ст. 422-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначає, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що захисник в апеляційній скарзі не порушує питання про розгляд апеляційної скарги з участю сторін кримінального провадження, тому апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ч.1, 2 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів цієї судової справи, у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст. 199 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів оскільки існують достатні підстави вважати, що встановлені раніше ризики на даний час не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, колегія суддів, перевіривши матеріали судового провадження, погоджується з тим, що на даний час продовжують існувати ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Зокрема, місцевий суд, продовжуючи ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, у своїй ухвалі покликався на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, та не встановлення обставин, які б свідчили про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, дійшовши висновку, що саме цей вид запобіжного заходу здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Окрім того, матеріали судового провадження не містять даних, які б свідчила про наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, тобто тих соціально-корисних зв`язків, які б виступали стримуючим фактором та гарантували його належну процесуальну поведінку. Не було долучено доказів на підтвердження цих обставин і стороною захисту.

Щодо ризику впливу на свідків, то слід зауважити, що ОСОБА_6 знайомий з ними і підтримує тісні стосунки, тому є підстави вважати, що він може впливати на цих осіб, чинити тиск з метою зміни ними показань або відмови від дачі показань з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, тому його бажання проходити військову службу на даний час не може бути підставою для зміни йому запобіжного заходу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що дана ухвала є законною, мотивованою та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та обрання обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час не вбачається.

Водночас апеляційний суд зауважує, що застосування запобіжного заходу не повинно бути «очікуванням» обвинувального вироку. Саме на це звернув увагу ЄСПЛ у ряді свої рішень.

Зокрема рішення ЄСПЛ за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 Про це також зазначено і в рішенні ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»: «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…

...Передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…».

У разі повторного звернення прокурора з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 цього запобіжного заходу місцевий суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04 березня 2010 року у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3