Справа № 138/205/25
Провадження №:1-кс/138/80/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000037 від 19.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане вище клопотання, яке мотивоване тим, зокрема, що 18.01.2025 до чергової частини Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , про те, що невідома особа на протязі останніх трьох місяців, шляхом виймання середньої частини дерев?яного вікна, проникла до належного їй житлового будинку по АДРЕСА_2 , звідки вчинила крадіжку холодильника, пральної машинки, електричного бойлера та металевої ванни, чим завдала матеріального збитку.

За даним фактом слідчим слідчого відділення Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000037 від 19 січня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

Виїздом слідчо-оперативної групи за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено пошкодження рамки вікна позаду будинку. Увійшовши в середину будинку, було встановлено, що всі речі знаходяться в хаотичному стані, тобто переміщенні та перекинуті у всіх кімнатах будинку.

В результаті проведених розшукових дій, щодо місця знаходження викрадених предметів, було встановлено, що до вчинення крадіжки може бути причетний громадянин України ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 .

Під час опитування ОСОБА_7 він підтвердив, що дійсно вчинив крадіжку побутових речей із будинку АДРЕСА_2 та металеву ванну білого кольору переніс за своїм місцем проживання. Також ОСОБА_7 повідомив, що холодильник марки «Атлант» він переніс до нежитлового будинку за адресою АДРЕСА_3 .

Також у подальшому досудовим розслідуванням було встановлено, що електричний бойлер марки ARISTON ОСОБА_7 , сховав неподалік будинку АДРЕСА_3 , Так, 21.01.2025 під час огляду місця події, ОСОБА_7 , в присутності понятих заявою добровільно видав електричний бойлер марки «ARISTON» моделі «SGS0» білого кольору, який він напередодні викрав із будинку АДРЕСА_2 .

Після чого вказані вище викрадені речі були вилучені та поміщенні до кімнати зберігання речових доказів Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Так, 21.01.2025 постановою слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, електричний бойлер марки «ARISTON» моделі «SGS0» білого кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На цей час у зв?язку із всебічним, повним та об?єктивним розслідуванням вказаного кримінального правопорушення, а також з метою уникнення можливості втрати речового доказу, виникла необхідність в накладені арешту на зазначене майно.

За таких обставин, електричний бойлер марки «ARISTON» моделі «SGS0» білого кольору підлягає арешту, оскільки він є речовим доказом у кримінальному проваджені, що має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, та притягнення до кримінальної відповідальності винної особи.

Слідчий та прокурор надали суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, клопотання підтримали.

ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності. Не заперечувала проти накладення арешту на вилучений електричний бойлер.

Вказане згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, слідчий довів, що вказаний вище електричний бойлер може бути використаний як докази обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або знищення.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до знищення такого майна.

Слідчий суддя дійшла висновку, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Крім того, суд при ухваленні такого рішення звертає увагу на те, що власник майна на яке судом накладено арешт та який не був присутній при розгляді питання про арешт майна має право звернутись до суду із клопотання про скасування арешту майна у порядку ст.174 КПК України зазначивши свої заперечення та пояснення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ електричний бойлер марки «ARISTON» моделі «SGS0» білого кольору, власником якого є ОСОБА_5 жителька АДРЕСА_1 .

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити слідчому, прокурору та ОСОБА_5 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: ОСОБА_1