Справа 556/87/25
Номер провадження 1-в/556/81/2025
У Х В А Л А

іменем України

про звільнення від покарання на підставі ст.74 КК України

13.02.2025 року

селище Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець, клопотання ДУ "Полицька ВК-76" відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з професійно-технічною освітою раніше не судимого. Засудженого: 08.07.2021 Луцького міськрайонного суду Волинської області ч.2 ст.286,ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.361, ч.2 ст.361, ч.1 ст.70, ч. 1 ст.72 КК України до 5 років позбавлення волі, який відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про звільнення від покарання відповідно до ч.2 ст. 74 КК України, -

встановив:

Адміністрація ДУ «Полицька ВК №76» звернулась до суду з клопотанням в порядку ст.537 КПК України відносно засудженого ОСОБА_4 .

Проведення судового засідання в режимі відеоконференції не представилось можливих з технічних причин. Засуджений ОСОБА_4 надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує. Прокурор щодо задоволення клопотання не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що його слід задовольнити, з наступних підстав.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2021 ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.286,ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.361, ч.2 ст.361, ч.1 ст.70, ч. 1 ст.72 КК України до 5 років позбавлення волі.

На час судового розгляду клопотання ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)».

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 визнаний винуватим в тому, що викрав чуже майно, вчинене повторно за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.185 КК України за епізодами, що мали місце 16.03.2020, 28.03.2020, 21.06.2020, 08.07.2020, 16.07.2020, 21.07.2020, 02.08.2020, 14.08.2020, 15.08.2020, 16.08.2020, 19.08.2020, 26.08.2020 на суми 214,86 грн., 1500 грн., 289,57 грн, 264,50 грн., 2000 грн., 500 грн., 1005,02 грн., 3015,08 грн., 2010,05 грн., 2010,05 грн., 251,25 грн., 1507,54 грн., 502,51 грн., 301,61 грн. та порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого за ч.2 ст.286 КК України, та несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, що призвело до витоку інформації, чиненорї повторно за ч.ч.1,2 ст.361 КК України.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно дочастини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст.51 КУпАП«Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, а якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2020 на рівні 2102 грн. Отже, сума соціальної пільги, встановлена законом на 01.01.2020, становить 1051 грн (2102 грн : 50% = 1051 грн).

Таким чином, крадіжка майна, вчинена в липні 2020 року, вартістю до 2102 грн. включно, становить адміністративне правопорушення.

Як вбачається зі ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки в даному випадку, шляхом внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення законодавець виключив кримінальну відповідальність за вчинення крадіжки та інших видів розкрадання на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, обчислених на час вчинення діяння, суд приходить до висновку, що такий закон скасовує кримінальну протиправність діяння, а відтак має зворотню силу, і підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли до його прийняття.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 07.10.2024 р. у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24). Об`єднана палата ККС ВС, зокрема зазначає, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду робить висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ.

Визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Крім того, суд враховує і те, що принцип зворотної дії закону у часі, особливо в контексті звільнення від кримінальної відповідальності, є важливим аспектом правозастосовної практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, виходячи з принципу зворотної дії більш м`якого кримінального закону, судам слід застосовувати, з усіх чинних у період між вчиненням злочину і винесенням вироку закон, який був найбільш сприятливим для обвинуваченого. Закон про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі. Це означає, що такі закони повинні застосовуватися до діянь, вчинених до їх набрання чинності, якщо вони є більш сприятливими для обвинуваченого. У свою чергу, принцип зворотної дії більш м`якого кримінального закону є важливим елементом правової визначеності та справедливості.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2102 грн.

Зважаючи на те, що вартість викраденого 16.03.2020 засудженим майна становила 214,86 грн., що на момент вчинення правопорушення не перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 засуджений та в даний час відбуває покарання за діяння, караність якого законом усунена, внаслідок чого він підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ч.1 ст. 185 КК України відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 вчинив крадіжки, передбачені ч.2 ст.185 КК України - 16.03.2020 на суму 1500 грн., 28.03.2020 на суму 289,57 грн., 28.03.2020 на суму 264,59 грн., 21.06.2020 на суму 2000 грн., 08.07.2020 на суму 500 грн., 16.07.2020 на суму 1005,02 грн., 02.08.2020 на суму 2010,05 грн., 14.08.2020 на суму 2010,05 грн., 15.08.2020 на суму 251,25 грн., 16.08.2020 на суму 1507,54 грн., 19.08.2020 на суму 502,51 грн., 26.08.2020 на суму 301,51 грн., що на момент вчинення правопорушення не перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

Разом з тим, згідно вироку крадіжка вчинена ОСОБА_4 21.07.2020 на суму 3005,08 грн.

За таких обставин, клопотання установи відбування покарання є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного за цією статтею.

Разом з тим, суд констатує, що дане рішення не впливає на подальше відбування засудженим покарання, призначеного за ч.2 ст.286, ч.2 ст.185, ч.ч.1, 2 ст. 361 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_4 продовжує відбування покарання, призначене за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2021 року.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» відносно засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання відповідно до ч.2 ст. 74 КК України задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Виключити з мотивувальної частини вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2021 року посилання на вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України за епізодами крадіжок, вчинених 16.03.2020 на суму 1500 грн., 28.03.2020 на суму 289,57 грн., 28.03.2020 на суму 264,59 грн., 21.06.2020 на суму 2000 грн., 08.07.2020 на суму 500 грн., 16.07.2020 на суму 1005,02 грн., 02.08.2020 на суму 2010,05 грн., 14.08.2020 на суму 2010,05 грн., 15.08.2020 на суму 251,25 грн., 16.08.2020 на суму 1507,54 грн., 19.08.2020 на суму 502,51 грн., 26.08.2020 на суму 301,51 грн.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2021 року зач.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; за ч.1 ст.361 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; за ч.2 ст.361 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань з урахуванням положень ч.1 ст.72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який відбуває покарання у місцях позбавлення волі протягом семи днів з часу вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1