ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/7409/24

Провадження № 1-в/210/46/25

13 березня 2025 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-суддів:: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

засудженого: ОСОБА_3 ,

захисника засудженого, - адвоката: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду 27 грудня 2024 року з клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В обґрунтування клопотання зазначив, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2008 року його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та засуджено до 07 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Вирок фактично приведений до виконання 16 грудня 2021 року, через тринадцять років, та з цього часу він перебуває в ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)», і відбуває призначене покарання. Він в період з 25 грудня 2008 року до 16 грудня 2021 року постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , працював та жодним чином не ухилявся від виконання обвинувального вироку суду. За 13 років його жодного разу не викликали державні органи, на яких покладено обов`язок виконувати вироки суду, отже підстави для застосування ч.3 ст.80 КК України відсутні.

Враховуючи викладене, засуджений просить суд звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, та від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

В судовому засіданні засуджений та його захисник, кожен окремо підтримали подане клопотання, просили суд звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Прокурор проти клопотання засудженого заперечував.

Представник адміністрації колонії підтримав думку прокурора.

Допитаний свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що на протязі 2013-2021 років він доглядав за своєю матір`ю, котра проживала у селі Сурско-Літовське Дніпропетровської області. ОСОБА_3 є його сусідом, проживав через дорогу. На протязі 2008-2021 років, періодично, десь кожні два дні бачив ОСОБА_3 за адресою проживання. Чи працював ОСОБА_3 , йому не відомо. Про ухилення ОСОБА_3 від виконання вироку, переховування, йому нічого не відомо, його ніхто не шукав, та за нього ніхто не питав.

Допитана свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_3 є її сусідом, мешкають по сусідству з 2005 року. ОСОБА_3 ніхто ніколи з правоохоронних органів не шукав, не питали. Бачила ОСОБА_3 з сім`єю майже кожен день до його затримання, він постійно займався хатніми справами. На той час він жив з батьками, потім у нього з`явилася цивільна дружина. Чи працював ОСОБА_3 , їй не відомо. Про те, що ОСОБА_3 був засуджений їй також не відомо.

Допитаний свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_3 є його сином. З 2008 по 2021 рік, він постійно проживав разом з ними, його батьками, неофіційно працював будівельником, не від кого не переховувався, його ніхто не шукав, не питали та не викликали. Потім в нього з`явилася цивільна дружина.

Допитана свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є цивільною дружиною ОСОБА_3 , у них є спільна дитина. Познайомились в 2017 році, спочатку спілкувались онлайн, в 2019 році почали зустрічатись, з 2020 року почали проживати однією сім`єю, у 2021 році у них народилася дитина. На протязі зазначеного часу ОСОБА_3 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не від кого він не переховувався, його ніхто не шукав, не питали та не викликали.

Допитана свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_3 є її сином. Проживають за адресою: АДРЕСА_1 , з 2005 року. Не від кого її син не переховувався, його ніхто не шукав, він неофіційно працював будівельником, розводив кроликів, їздив по справам до м. Дніпро на громадському транспорті. Вважає, що її син є невинуватим у скоєнні злочину, за який його засуджено. На даний час з ними проживає його цивільна дружина та спільна дитина.

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Так, з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2008 року, за ч.2 ст.187 КК України, до 07 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна. Приймав участь у розгляді вказаної справи підсудний ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_12 (а.о.с.15-20).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2008 року вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2008 року залишено без змін. З тексту ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2008 року вбачається, що розгляд вказаної справи проводився колегією суддів за участі захисників-адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.о.с.25-29).

Згідно вимоги, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2008 року, вирок набрав законної сили 25 грудня 2008 року, до покарання у вигляді позбавлення волі, який ухиляється від виконання вироку, оголошений у державний розшук (а.о.с.12).

Відповідно до довідки начальника ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_14 від 16 грудня 2018 року, розшуканий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був оголошений у розшук за ВП №7 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області як особа, яка ухиляється від виконання вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2008 року (ОРС №16216027 від 10 серпня 2009 року) за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. 16.12.2021 року розшуканий ОСОБА_3 був затриманий за ст.205 КПК України (а.о.с.2, друга частина).

Згідно рапорту про затримання особи від 16 грудня 2021 року, 16 грудня 2021 року о 12 годині 50 хвилин затримано гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2008 року (а.о.с.1-2).

Відповідно до наряду від 29 грудня 2021 року, до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» направлено для відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.о.с.23).

Згідно характеристики від 22 грудня 2021 року, ОСОБА_3 зареєстрований та мешкає за адресою з 2005 року: АДРЕСА_1 , одружений, має неповнолітню дитину 2021р.н., за місцем проживання характеризується задовільно (а.с.4).

Згідно Довідки Виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради від 21 грудня 2021 року №1437, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно відповіді на запит керівника Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_15 , ГУНП в Дніпропетровській області ВП №7 Дніпровського РУП 03 травня 2024 року за вих.№437/1-4443 повідомлено, що дійсно ОСОБА_3 перебував в державному розшуку за ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, але 16 грудня 2021 року місцезнаходження останнього встановлено та затримано за ст.205 КПК України. Надати інформацію щодо проведеної роботи та вжитих оперативно-розшукових заходів у ОРС №16216027 від 10 серпня 2009 року не можливо у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та відповідно до порядку забезпечення евакуації, зберігання та знищення документів в умовах особливого періоду затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17 жовтня 2019 року №3194/5, вимог порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування на підприємствах в установах і організаціях від 18 грудня 2013 року №939, переліку видів документів, що створюються під час діяльності центрального органу управління поліціє, міжрегіональних територіальних органів національної поліції, територіальних органів поліції, підприємств, закладів і установ, що належать до сфери управління національної поліції України із зазначенням строків їх зберігання, затвердженого наказом НПУ від 23 серпня 2016 року №737, переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ підприємств та організацій із зазначенням строків зберігання документів , затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2021 року №578/5, порядку знищення матеріалів НСРД, оперативно розшукової діяльності, а також з питань конфереренційного співробітництва у НПУ від 06 жовтня 2021 року №13/2291 та у зв`язку із загрозою силового захоплення адміністративної будівлі ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, де розташований підрозділ карного розшуку - ОРС «Розшук» №16216027 від 10 серпня 2009 року, в якій було винесено постанову про закриття оперативно-розшукової справи у зв`язку з встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_3 - знищена - акт 43.7/71 дск від 24 лютого 2022 року (а.с.58-59).

Згідно ч.1 ст.87 КВК України, особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не раніше спливу триденного та не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Звертаючись до суду з вказаним клопотанням засуджений ОСОБА_3 зазначає, що обов`язок доведення факту ухилення від відбування покарання має встановлюватись виключно вироком суду за ст.382 КК України та оголошення підозрюваного у розшук не свідчить про його ухилення від слідства, проте, посилання на вказані обставини як підстави для задоволення клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку суду, є помилковими та такими, що суперечать вимогам законодавства.

Так, частиною першою статті 44 КК визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, згідно з частиною другою зазначеної статті звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Статтею 49 КК визначені підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до частини першої статті 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

В свою чергу статтею 80 КК визначені підстави та умови звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Зокрема, частиною першою статті 80 КК регламентовано, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Відповідно до довідки начальника ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_14 від 16 грудня 2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був оголошений у розшук за ВП №7 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області як особа, яка ухиляється від виконання вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2008 року (ОРС №16216027 від 10 серпня 2009 року) за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Разом з тим, частиною 3 статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Так, кримінальна відповідальність за ч.1 ст.382 КК України настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України включає в себе, зокрема повне ігнорування судового рішення, що набрало законної сили. З суб`єктивної сторони вказане кримінальне правопорушення характеризується прямим умислом.

Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, оголошення в розшук засудженого ще в 2009 році, свідчить про те, що посадовими особами були вжиті всі необхідні заходи для виявлення засудженого та направлення його до місць ув`язнення для відбування покарання, при цьому засудженим не наведено в клопотанні або в безпосередньо в судовому засіданні фактів які б свідчили про ігнорування ним судового рішення, а не уникнення виконання.

В даному випадку суд звертає увагу, що згідно правового висновку, вказаного в постанові Верховного Суду України №5-324кс15 від 24 грудня 2015 року, держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише в тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Згідно п.36 Постанови Великої Палати Верховного суду від 02 лютого 2023 року у справі №735/1121/20 в позначених випадках після з`явлення особи перебіг строку продовжуються і замість термінів, передбачених пунктами 1-3 частинами першої статті 80 КК України, застосовуються інші, вдвічі довші. Остаточний строк давності шляхом додавання подвійної тривалості відповідного диференційованого терміну й ухилення часу від виконання покарання.

Враховуючи вищенаведене та оглянувши матеріали особової справи ОСОБА_3 вбачається, що такий перебуває у розшуку за ініціативою органу, який виконував щодо нього вирок суду.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про самостійну явку ОСОБА_3 в органи внутрішніх справ, з врахуванням того, що він був на проголошені вироку, знав про засудження його до покарання у виді позбавлення волі.

Щодо посилання засудженого на практику Верховного Суду в справі №346/883/15-к від 18 вересня 2018р., що оголошення підозрюваного в розшук не свідчить про його ухилення від слідства, суд зазначає, що обставини вказаної справи не є тотожними з обставинами справи яка підлягає розгляду Верховним Судом.

Так, зокрема у справі №346/883/15-к обвинувачений по справі ухилявся від слідства на стадії досудового розслідування при цьому судами зазначено, що зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч.2 ст.49 КК України в такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Проте, предметом розгляду вказаної справи є ухилення засудженого від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі, тобто, учасники вказаної справи та справи №346/883/15-к мають різний статус та виникли на різних стадіях кримінального провадження (досудове розслідування та виконання вироку).

При цьому, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2023 року (справа №735/1121/20, провадження № 13-26кс22) сформульовано висновок щодо застосування норми права, зокрема положень статті 49 КК України, відповідно до якого, у разі ухилення від досудового розслідування або суду, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

Ухилення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання саме по собі свідчить про неможливість застосування відносно нього звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Більш того, ухвалою суду від 22 травня 2024 року у задоволенні аналогічного клопотання засудженого було відмовлено, однак звертаючись до суду з новим клопотанням, засудженим не наведено обставин які ще не були предметом дослідження суддів під час попереднього розгляду клопотання.

Із огляду на викладене та з урахуванням того, що ОСОБА_3 будучи засудженим за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2008 року до покарання у виді позбавлення волі умисно ухилився від його виконання, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна слід відмовити.

Суд не бере до уваги покази свідків, надані в судовому засіданні, оскільки свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є знайомими, сусідами родини засудженого, свідок ОСОБА_10 являється цивільною дружиною засудженого ОСОБА_3 , а свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 є його батьками, тому є упередженими особами.

Керуючись ст.ст.369, 371, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, - залишити без задоволення.

Направити до Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» копії ухвал, - для відома, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору, та направити захиснику засудженого.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 14 березня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1