Провадження № 1-кп/470/44/25
Справа № 470/1038/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 , в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2024 року за № 0002363, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полярний Мурманської області російської федерації, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на момент вчинення кримінального правопорушення стрільця-снайпера 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З 13 серпня 2022 року солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді стрільця-снайпера 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 лютого 2022 року №3, відрядженого до військової частини НОМЕР_2 за наказом командира військової частини НОМЕР_2 №87 від 11 квітня 2022 року, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,2,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органи військового управління та правоохоронні органи як про військовослужбовця, що самовільно залишив місце служби, до 28 вересня 2024 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 на запитання суду та учасників процесу відповідати відмовився, показань чи пояснень з приводу вчинення кримінального правопорушення не надавав, позиції щодо визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суду не повідомив.

Не дивлячись на вказані обставини, вина обвинуваченого у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так наказом командира військової частини НОМЕР_1 №3 від 28 лютого 2022 року обвинуваченого ОСОБА_3 було призначено на посаду стрільця-снайпера 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , а за наказом командира військової частини НОМЕР_2 №87 від 11 квітня 2022 року обвинуваченого було відряджено до військової частини НОМЕР_2 (а.п.84,136).

За повідомленням командира військової частини НОМЕР_2 , адресованого на ім`я прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 21 вересня 2022 року та доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 від 16 серпня 2022 року, солдат ОСОБА_3 самовільно залишив місце тимчасового розташування військової частини НОМЕР_2 , а тому в його діях вбачають ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч.5 ст. 407 КК України (а.п.82,93-94).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №565 від 16 серпня 2022 року за фактом самовільного залишення військової частини обвинуваченим було призначено службове розслідування та йому припинено нарахування та виплату грошового забезпечення з 13 серпня 2022 року (а.с.91-92).

З Акту службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 від 29 серпня 2022 року та з повідомлення начальника штабу військової частини НОМЕР_1 від 04 листопада 2024 року було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 13 серпня 2022 року самовільно залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є особиста безвідповідальність обвинуваченого, недисциплінованість та недотримання вимог статуту Збройних Сил України (а.п.86-90,135).

За такого, вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд знаходить доведеною.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем несення служби характеризувався негативно через безвідповідальність, недисциплінованість та схильність до вживання алкогольних напоїв, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.п.100-101,104,131-134).

За даними досудової доповіді, наданої Голосіївським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий, а його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства (а.п.65-70).

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, що відноситься до тяжкого злочину, обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі зазначеного, з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого та відсутності обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті обвинувачення, як того просили в судовому засіданні прокурор та захисник, оскільки воно буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому попередню - тримання під вартою, а строк відбуття покарання рахувати з дня його затримання, тобто з 28 вересня 2024 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1