КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10.01.2025 задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10.03.2025.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

03.02.2025 від захисника ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких остання просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання

_____________________________________________________________________________

Справа № 759/675/25 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1539/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

слідчого та застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

У разі залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисник просила змінити оскаржувану ухвалу та визначити підозрюваному розмір застави з урахуванням його майнового і сімейного стану, тобто в мінімальному розмірі, передбаченому для даної категорії кримінальних правопорушень.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначала, що слідчим суддею залишено поза увагою доводи сторони захисту щодо оцінки долучених до клопотання матеріалів та не враховано відсутність правової позиції сторони обвинувачення щодо доведення обґрунтованості підозри.

Усі докази, на які посилається слідчий суддя в ухвалі, жодним чином не доводять того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини.

Крім того, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 має реальні можливості та бажання переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду.

Жодних доказів на підтвердження вчинення підозрюваним будь-яких дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення інших кримінальних правопорушень, органом досудового розслідування слідчому судді надано не було.

Підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання за місцем реєстрації, має міцні соціальні зв`язки (дружину, дітей, онуків), є пенсіонером та має значні проблеми зі здоров`ям, а наявні у нього захворювання неможливо вилікувати в умовах слідчого ізолятору.

Крім того, слідчим суддею проігнорована можливість застосування застави, що передбачено КПК України по даним категоріям кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001053 від 12.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 306, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311 КК України.

15.10.2024 ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня останньому повідомлено про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів та особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненого в складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України та у незаконному посіві та незаконному вирощуванні конопель, вчиненого з метою збуту, в складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.10.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13.12.2024 включно, без визначення розміру застави.

Постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури від 02.12.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001053 до 3-х місяців, тобто до 15.01.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 06.12.2024 продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15.01.2025 включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду містаКиєва від 06.01.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001053 від 12.12.2023 продовжений до шести місяців, тобто до 15.04.2025.

09.01.2025 старший слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , в якому просив продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів, без визначення розміру застави. У разі продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначення розміру застави, слідчий просив збільшити максимальний розмір застави, передбачений ч. 5 ст. 182 КПК України, до 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинськогорайонного суду міста Києва від 10.01.2025 задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10.03.2025.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України, що підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На підставі досліджених доказів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в матеріалах провадження доказів, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також з огляду на дані про особу підозрюваного.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному іншим чином провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення та/або продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував характеризуючи дані про особу підозрюваного та встановивши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать про наявність обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також конкретні обставини кримінального провадження та ступінь суспільної небезпеки інкримінованих злочинів, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , беручи до уваги його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

При цьому, продовжуючи підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги п. п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України та особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у оскаржуваній ухвалі дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначених кримінальних правопорушень.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

За таких обставин, посилання захисника в апеляційній скарзі на недостатність зібраних у справі доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, є передчасними.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність органом досудового розслідування наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи характер, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , та дані про особу підозрюваного у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити нові кримінальні правопорушення.

При цьому, твердження захисника про відсутність достатніх підстав вважати, що підозрюваний має реальні можливості та бажання переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, є пенсіонером, не спростовують висновків суду про можливість вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання апелянта на наявність у підозрюваного значних проблем зі здоров`ям та неможливість отримання ним повноцінного лікування не може бути самостійною підставою для застосування щодо ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, оскільки матеріали провадження не містять та стороною захисту не надано належних медичних документів, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою за станом здоров`я або неможливість, у разі необхідності, отримання ним належної медичної допомоги у мовах Київського слідчого ізолятора.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав для визначення підозрюваному розміру застави, з урахуванням положень п. п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, а тому вважає безпідставними доводи захисника про те, що слідчим суддею проігнорована можливість визначення підозрюваному розміру застави.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3