Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2025 року м. Рівне

Справа № 569/25396/24

Провадження № 11-сс/4815/71/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2025 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0002631 від 20.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та обрано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до 24 березня 2025 року. Заборонено ОСОБА_6 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків оголошення «Повітряна тривога» (чи інше) та необхідності слідування та перебування в укриттях. Також покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись з рішенням суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; утримуватись від спілкування з учасниками конфлікту, потерпілим ОСОБА_9 та іншими сторонами кримінального провадження. Вважає, що докази, які врахував слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, не підтверджують причетність ОСОБА_6 до інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки у своїх показах потерпілий не зміг вказати про те, що ОСОБА_6 має безпосереднє відношення до події, яка є предметом розгляду справи. Також вказує, що його причетність до злочину не підтверджується ні відеозаписами, ні показами свідків, що свідчить про не доведення обґрунтованої підозри в розумінні КПК України та позиції ЄСПЛ. Зазначає, що доводи в частині наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України, будуються виключно на припущеннях, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, інформації про те, що він не з`являвся за викликом до органу досудового розслідування чи суду матеріали справи не місять, тому, на його думку, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного є протиправним.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та його захисника про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила залишити оскаржувану ухвалу без зміни, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 інкримінується те, що він 19 листопада 2024 року приблизно о 19 год. 15 хв., діючи умисно, за попередньою змовою із групою осіб, спільно із ОСОБА_10 та іншими особами, відносно яких триває досудове розслідування, перебуваючи у громадському місці, а саме поблизу входу до спортивного залу «Альфа», що на вул. Василя Червонія, буд.39 в м. Рівне, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоствердитися за рахунок приниження інших, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась в насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, приєднавшись до бійки, яку спровокував ОСОБА_6 , безпричинно наніс ОСОБА_9 не менше шести ударів кулаками рук в область голови та не менше двох ударів ногами в область тулуба.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , та інші особи, відносно яких триває досудове розслідування, заподіяли для ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в лівій завушній ділянці голови, точкових крововиливах в проекції лівого соскоподібного відростка, точкових крововиливах в правій завушній ділянці, поверхневому розтріскуванню на слизовій оболонці нижньої губи зліва, крововиливу з розтріскуванням на фоні на слизовій оболонці верхньої губи справа, точкових саднах на шкірі верхньої губи зліва, поверхневих розтріскувань на слизовій оболонці в проекції верхнього зубного ряду справа, точкових крововиливах по верхній поверхні правого надпліччя, поверхневому садні по задній поверхні правого ліктьового суглобу, точкових крововиливах в проекції променевої кістки правого променево-зап`ястного суглобу, поверхневому садні по задній поверхні в проекції лівого ліктьового суглобу, поверхневому садні по передній поверхні в проекції лівого колінного суглобу, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, чим грубо порушили громадський порядок, а саме: спокій, звичайний уклад, життя та відпочинок потерпілого ОСОБА_9 , і завдали останньому фізичної шкоди.

21.01.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» вказав, що за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п.1 п.п.с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання прокурора зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані не в повному обсязі, а викладені в апеляційній скарзі доводи є слушними з огляду на наступне.

Так, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про існування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, достатньо обґрунтованої для застосування до нього запобіжного заходу, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження та проаналізовані судом першої інстанції.

Однак наявність ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, обумовлена головною мірою суворістю покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, і ця обставина сама по собі не є достатньою підставою для застосування до останнього одного з найсуворіших запобіжних заходів.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний вказав, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, з квітня 2022 року проходив службу в Збройних силах України, має дружину, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та за якою він здійснює догляд, тому просив застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід.

Прокурор в ході апеляційного розгляду зазначила, що на даний час тривають слідчі розшукові дії, не допитані ще всі свідки, тому наполягала на залишенні обраного судом першої інстанції запобіжного заходу. Однак, при цьому прокурор не надала колегії суддів доказів про можливість підозрюваного переховуватись від слідства та суду, впливати на потерпілого та свідків, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також відсутні й відомості про порушення підозрюваним обов`язків обраного запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, колегією суддів приймаються до уваги доводи захисника та підозрюваного, а також дані про його особу, який раніше не судимий і будь-які відомості про причетність його до іншої протиправної діяльності, ніж інкримінований злочин, відсутні. ОСОБА_6 має постійне місце проживання у м. Рівне, проживає з дружиною, а тому має міцні соціальні зв`язки, що у свою чергу виступає певним важелем стримання від реалізації встановленого ризику.

Застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на даному етапі досудового розслідування колегія суддів вважає занадто суворим та приходить до висновку про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби, а саме з 21:00 год. по 06:00 год. наступного дня.

Однак, в разі недотримання підозрюваним умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби, орган досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням згідно п.2 ч.3 ст.407 КПК України нової ухвали апеляційного суду.

Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2025 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0002631 від 20.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, Рівненської області, громадянина України, українця, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 21 год. 00 год. по 06 год. 00 хв., окрім випадків оголошення «Повітряна тривога» та необхідності слідування і перебування в пунктах укриття.

Строк дії ухвали встановити до 24 березня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 ..

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 24 березня 2025 року.

Виконання ухвали доручити Рівненському районному управлінню поліції ГУНП в Рівненській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2