Справа № 172/783/18
Провадження № 1-кп/191/201/18
У Х В А Л А

іменем України

11 лютого 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000262 від 05 травня 2018 року, за №0000304 від 05 червня 2018 року, за №0000161 від 22 травня 2019 року, відносно:

ОСОБА_3 ,за обвинуваченням за ч.1 ст. 162 КК України, ОСОБА_4 за обвинуваченням за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участі :

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9

законних представників: ОСОБА_10 ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

09.08.2024 набув сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Зокрема, указаним законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

12.11.2024 року прокурором у порядку ст.338 КПК України було змінено обвинувачення стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з якого вбачається, що в останніх числах січня 2018 року приблизно о 19:00 годин неповнолітній ОСОБА_4 знаходився на ставку с. Аврамівка, Васильківського району, Дніпропетровської області разом зі своїми неповнолітніми друзями особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 , де на пропозицію ОСОБА_4 вступили в злочинну змову, спрямовану на незаконне проникнення на територію домоволодіння ОСОБА_12 , розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Після чого, реалізуючи свій спільний злочинний намір, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, неповнолітній ОСОБА_4 спільно з неповнолітніми ОСОБА_3 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, того ж вечора, в останніх числах січня 2018 року близько 20:00 години прибули до території домоволодіння ОСОБА_12 , що розташоване по АДРЕСА_1 . Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне проникнення до іншого володіння особи, неповнолітній ОСОБА_4 спільно з неповнолітніми особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 , достовірно усвідомлюючи, що їх дії носять кримінально-протиправний характер, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, в порушення статті 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканність житла і не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, підійшли до вхідних дверей літньої кухні, що розташована на території вказаного домоволодіння, відчинили за допомогою знімання гачку та проникнули таким чином всередину приміщення літньої кухні, розуміючи, що своїми діями порушують недоторканість іншого володіння потерпілої ОСОБА_12 , всупереч її волі як володільця вказаного приміщення за відсутності її дозволу та не маючи визначених законом підстав ОСОБА_12 , всупереч її волі як володільця вказаного приміщення за відсутності її дозволу та не маючи визначених законом підстав, після чого самостійно залишили місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим порушивши особисте конституційне право на недоторканність іншого володіння особи.

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

В судовому засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України на підставіст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, яке було узгоджено з захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_9 .

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали клопотання про закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував проти клопотання захисника та просив його задовольнити, закривши кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Інші учасники судового засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.

Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цих Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8ст. 284 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Санкція ч.1 ст. 162 КК України (в редакції на час вчинення ) передбачає такі альтернативні види покарання штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Згідно ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст.162 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків, тому особи, які їх вчинили, відповідно до вимог п.2 ч.1ст.49 КК України, звільняються від кримінальної відповідальності по закінченню трьох років з моменту їх вчинення.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, та з дня події вчинення кримінального правопорушення минуло більше трьох років, а тому на час розгляду клопотання в суді пройшло більше ніж три роки.

Судом під час вирішення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

За таких обставин вбачається, що клопотання захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються за ч. 1 ст. 162 КК України, що є кримінальним проступком, відповідно до ст. 12 КК України, а ст. 49 КК України передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. В даному разі з дня вчинення обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального проступку за ч. 1 ст. 162 КК України минуло більше трьох років, а передбачених ст. 49 КК України обставин, перешкоджаючих застосуванню давності, в судовому засіданні не встановлено, обвинувачені в судовому засіданні заявили, що вони не заперечують проти закриття стосовно них кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, що і обумовлює висновок суду про закриття даного кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат - відповідно до вимог ст. 124 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 288, 314, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000304 від 05 червня 2018 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_3 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України закрити.

Речові докази: 62 (шістдесят два) кг 600 (шістсот) гр зерна «Ячмінь» (кримінальне провадження №0000304 від 05.06.2018 року) - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_12 (а.с 32 том 9).

Судові витрати віднести за рахунок держави.

На ухвалу сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 (семи) діб з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1