Справа №452/1395/25
Провадження №1-кс/452/267/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Самбір

Слідчий суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст.206 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України),-

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2025 року до суду надійшла вищевказана скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України. У клопотанні адвокат прохає винести ухвалу, якою зобов`язати керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 доставити ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи, а також зобов`язати керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити ОСОБА_3 , посилаючись на те, що останній з 17 квітня 2025 року без жодної законної підстави утримується у приміщеннях чи транспортних засобах ІНФОРМАЦІЯ_1 , де його примушують пройти військово-лікарську комісію.

Слідчий суддя, дослідивши подану скаргу, подану в порядку ст.206 КПК України, приходить такого висновку.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя це суддя, до повноваження якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Нормою ч.3 ст.26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Нормами ст.206 КПК України встановлено загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, зокрема: кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи; якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя, згідно ст.3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України «Досудове розслідування» - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Тобто досудове розслідування триває протягом всього часу, починаючи з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та до моменту його закінчення в одній із форм, визначених ст.283 КПК України: закриття кримінального провадження або направлення до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя зазначає, що повноваження слідчого судді діють тільки в межах досудового розслідування кримінального провадження.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінальної функції, яка полягає у забезпеченні законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні.

Відповідно до ст.206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, ізоляторі тимчасового тримання або затримана/утримується без ухвали слідчого судді службовими особами органу досудового розслідування (Національної поліції, органів безпеки України, органів Бюро економічної безпеки України, органів державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України).

Передбачені статтею 206 КПК України загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини поширюються не на усі обставини, які розцінюються особою як порушення її права на свободу та особисту недоторканість, а лише на випадки, коли особа позбавляється свободи у процедурі здійснення кримінального провадження.

Виходячи із наведених законодавчих норм, розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають клопотання/скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, та передбачені обов`язки щодо захисту прав людини лише у слідчого судді в ході досудового розслідування.

Вказаний у ст.206 КПК України порядок не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності будь-якого іншого органу, пов`язаного із затриманням особи, поза межами кримінального провадження.

Водночас, зі змісту клопотання адвоката встановлено, що 17 квітня 2025 представники ІНФОРМАЦІЯ_2 затримали ОСОБА_3 та доставили ІНФОРМАЦІЯ_1 для перепроходження військово-лікарської комісії, хоча останній є виключеним з військового обліку. ОСОБА_3 з цього часу перебуває в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 . У клопотанні не оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність працівників (посадових осіб) органу поліції, прокурора.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

У статті 303 КПК України передбачено чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Слід констатувати, що відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан задля протидії військовослужбовцям російської федерації та Указом Президента України від 01.05.2023 № 255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», продовжено строк проведення загальної мобілізації.

Відповідно до стст.64,65 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ТЦК та СП чи військової частини не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Відтак, ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Відповідно незгода із діями працівників ТЦК та СП не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України заяви, поданої не в рамках кримінального провадження.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст.206 КПК України.

Проте ч.4 ст.304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч.6 ст.9 КПК України, встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із

мобілізацією, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративними позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу і особисту недоторканість в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги заяви виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України та в даному випадку немає підстав для відкриття провадження з розгляду скарги адвоката ОСОБА_2 , поданого в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України, саме слідчим суддею, а тому у відкритті провадження за поданою скаргою слід відмовити.

Під час вирішення питання про можливість оскарження ухвали про повернення клопотання, поданого в прядку ст.206 КПК України, слідчий суддя звертається до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладених в постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17, провадження №51-7276 кмо 18), де у висновку щодо застосування норми права, вказано наступне: оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст.206 КПК України, у переліку, передбаченому ст.309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. Аналогічних висновків дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 11 квітня 2019 року (справа 757/35596/18-к).

На підставі викладеного, керуючись стст.2,7,9,24,26,206,303,304,309,372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст.206 Кримінального процесуального кодексу України,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1