Справа №705/4732/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року м.Умань

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, подане у кримінальному провадженні №0001503 від 07.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.307 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на майно, в обґрунтування якого зазначив про те, що в провадженні СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001503 від 07.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.307 КК України.

В ході проведення обшуку 07.09.2024 року по кримінальному провадженню №0000818 в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_3 , було виявлено та вилучено відповідно до протоколу обшуку відеореєстратор «AJHUA» DHI-XVR 5108 HS-S2 та мобільний телефон марки «IPHONE 11 PRO».

Інших будь-яких заборонених наркотичних чи психотропних речей та засобів під час обшуку не виявлялося та не вилучалося.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 13.09.2024 року на відеореєстратор «AJHUA» DHI-XVR 5108 HS-S2 та мобільний телефон марки «Iphone 11 PRO» накладено арешт.

За результатами досудового розслідування кримінального провадження №0000818 до суду 30.09.2024 направлено обвинувальний акт відносно чотирьох обвинувачених, серед яких ОСОБА_3 відсутній.

07.09.2024 року СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області зареєстровано кримінальне провадження №0001503 від 07.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.307 КК України, в яке виділяються матеріали обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 .

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001503 триває, жодній особі, у тому числі ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень про підозру не повідомлялось.

З ухвали суду слідує, що арешт на майно ОСОБА_3 накладено з метою забезпечення зберігання речових доказів та недопущення можливості їх втрати або знищення.

Досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000818, в якому проводився обшук, на даний час завершилося та до суду скеровано обвинувальний акт. Будь-яких доказів вини ОСОБА_3 під час досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень здобуто не було.

Крім того, відповідно до витягу з ЄРДР №0001503, кримінальне провадження за результатами обшуку за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 взагалі не реєструвалося. Матеріали по зазначеному обшуку були виділені в зазначене кримінальне провадження.

На даний час відпала потреба у застосуванні арешту майна відеореєстратора «AJHUA» DHI-XVR 5108 HS-S2 та мобільний телефон марки «Iphone 11 PRO», які належать ОСОБА_3 , оскільки в рамках кримінального провадження проведені всі необхідні слідчі дії, а арешт позбавляє власника розпоряджатися вказаним майном.

Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Просить суд, скасувати арешт майна, а саме відеореєстратора «AJHUA» DHI-XVR 5108 HS-S2 та мобільний телефон марки «Iphone 11 PRO», який накладений ухвалою Уманського міськрайонного суду від 13.09.2024 року та передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 .

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явились. Представник власника майна подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність та відсутність власника, зазначив, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Представник Уманського РУП ГУНП в Черкаській області - слідчий у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, проти задоволення клопотання не заперечує.

За вказаних обставин неприбуття слідчого чи дізнавача в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, врахувавши процесуальну позицію учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001503 від 07.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.09.2024 в порядку та спосіб, передбачений нормами КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів було накладено арешт на відеореєстратор «AJHUA» DHI-XVR 5108 HS-S2 та мобільний телефон марки «IPHONE 11 PRO».

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. ст. 9 та 26 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В силу ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наведені норми гарантують, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Вирішуючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя враховує положення ст. 170 КПК України, якою визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зокрема, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При цьому, норми ч. 2 ст. 173 КПК України зобов`язують слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження №000818 від 22.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, матеріали щодо обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 07.09.2024 були виділені в окреме провадження №0001503 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.307 КК України. На час розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчим Уманського РУП ГУНП в Черкаській області до суду не надано відомостей про те, що відносно арештованого майна, що вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме: відеореєстратора «AJHUA» DHI-XVR 5108 HS-S2 та мобільного телефону марки «IPHONE 11 PRO», є необхідність проведення слідчих дій, оскільки з часу накладення арешту за ухвалою суду було достатньо часу для проведення відповідних експертиз щодо даного майна та будь-яких інших процесуальних дій, які не вчиняються.

Також органом досудового розслідування не надано відомостей на підтвердження того, що вказане майно має ознаки речових доказів.

За вказаних обставин, слідчий суддя враховує, що під час розгляду клопотання органом досудового розслідування не наданого жодного обґрунтування необхідності подальшого перебування вказаного майна під арештом та слідчий не наполягає на подальшому забезпеченні його збереження.

Отже враховуючи вимоги розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вимоги верховенства права і недоторканості майна, слідчий суддя прийшов до переконання, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба, а тому клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 26, 64-2, 170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт відеореєстратора «AJHUA» DHI-XVR 5108 HS-S2 та мобільного телефону марки «IPHONE 11 PRO», що накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.09.2024.

Відеореєстратор «AJHUA» DHI-XVR 5108 HS-S2 та мобільний телефон марки «IPHONE 11 PRO» - повернути ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1