УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2186/24

29 листопада 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , фахівця органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костопіль клопотання фахівця Рівненського районного відділу №3 філії Державної установи Центр пробації у Рівненській області ОСОБА_4 про приведення судового рішення відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 10.07.2024 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 190, ч 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і застосувавши ст. 75, 76 КК України, звільнену від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк терміном в один рік, з покладенням на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

Фахівець Рівненського районного відділу №3 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 звернулася до суду із поданням про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону, в якому ставиться питання про приведення вироку відносно ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, в частині звільнення її від покарання, караність якого усунена, з посиланням на те, що остання вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України 26.04.2024, 27.04.2024, 28.04.2024, 29.04.2024 та 16.05.2024, заподіявши матеріальну шкоду кожному з потерпілих і по кожному епізоду окремо на суму 500, 00 грн., а з огляду на положення Податкового Кодексу та Закону України №3886-ІХ, на момент скоєння цих кримінальних правопорушень розмір чужого майна, яким заволоділа винна особа шляхом обману, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становить 3028,00 грн.

Представник органу пробації в судовому засіданні підтримав зазначене вище клопотання та просив суд його задоволити з підстав викладених у ньому.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала, вважає, що є всі правові підстави для застосування до засудженої ОСОБА_6 Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що подання підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області за № 564/2184/24 від 10 липня 2024 року визнано ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України і, у відповідності до ч.1 ст. 70 КК України, остаточно призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і застосувавши ст. 75, 76 КК України, звільнено останню від відбування покарання з випробуванням встановивши їй іспитовий строк терміном в один рік, з покладенням на неї обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що ОСОБА_5 :

- 26.04.2024 року о 18 год. 45 хв., умосно шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_7 , у сумі 500 грн.;

- 26.04.2024 року о 20 год. 00 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_8 , у сумі 500 грн.;

- 26.04.2024 року о 20 год. 46 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_9 , у сумі 500 грн.;

- 27.04.2024 року о 09 год. 54 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_10 , у сумі 500 грн.;

- 27.04.2024 року о 10 год. 08 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_11 , у сумі 500 грн.;

- 27.04.2024 року о 11 год. 58 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_12 , у сумі 500 грн.;

- 27.04.2024 року о 14 год. 00 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_13 , у сумі 500 грн.;

- 27.04.2024 року о 22 год. 00 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_14 , у сумі 500 грн.;

- 28.04.2024 року о 16 год. 13 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_15 , у сумі 500 грн.;

- 29.04.2024 року о 15 год. 20 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_16 , у сумі 500 грн.;

- 29.04.2024 року о 16 год. 12 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_17 , у сумі 500 грн.;

- 16.05.2024 року о 08 год. 12 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_18 , у сумі 500 грн.;

- 16.05.2024 року о 17 год. 19 хв., умосно, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, які належали ОСОБА_19 , у сумі 500 грн.;

Відповідно до ч. 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 3028,00 грн., 50 відсотків його розміру становили 1514, 00 грн.

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України, розмір вартості завданої шкоди, з якого наставала б кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, має становити 3028,00 грн. (1514х2=2684 грн.).

Як вже було зазначено та вбачається із вироку суду, своїми діями ОСОБА_5 завдала матеріальної шкоди, по кожному епізоду та кожному з потерпілих, на суму по 500,00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

У відповідності до ч. 6 ст. 3 цього Кодексу, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесені зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зокрема цим законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається дрібне викрадення чужого майна шляхом шахрайства, вартість майна якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21 (постанова від 07.10.2024) дійшла висновку, що питання, які виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, оскільки вартість майна, яким, шляхом обману, заволоділа ОСОБА_5 становить, по кожному з епізодів, меншу суму за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме за 3028,00 грн., зважаючи на норми ст. 58 Конституції України, ст. 3 та ст.5 КК України, діяння, за вчинення якого остання була засуджена, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 3, 5, 74 КК України, Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання фахівця Рівненського районного відділу №3 філії Державної установи Центр пробації у Рівненській області ОСОБА_4 про приведення судового рішення відносно ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 задоволити.

Засуджену за вироком Костопільського районного суду Рівненської області № 564/2186/24 від 10 липня 2024 року ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і застосувавши ст. 75, 76 КК України, звільнену від відбування покарання з випробуванням встановивши їй іспитовий строк терміном в один рік, з покладенням на неї обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання - звільнити від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1