Справа № 215/1315/25
УХВАЛА
26 лютого 2025 року Слідчий суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про незаконне тримання під вартою у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» та негайне звільнення його з-під варти,
25.02.2025 до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло зазначене клопотання на незаконне утримання, яке мотивоване тим, що ОСОБА_4 ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.12.2024 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23 лютого 2025 року включно. На сьогодні суд більше не розглядав питання продовження даного запобіжного заходу, а тому він незаконно утримується в ДУ «Криворізька УВП №3», в зв`язку з чим вимагає негайно звільнити його з-під варти.
ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав своє клопотання, пославшись на обставини, викладені у ньому, вважає що його незаконно утримують у ДУ «Криворізька УВП №3» та просив негайно звільнити його з-під варти.
Державна установа «Криворізька установа виконання покарань (№3)» надіслала на запити суду електронною поштою лист №3/5-2481 від 26.02.2025, в якому виклала підстави тримання ОСОБА_4 під вартою, посилаючись на вирок Костянтинівського районного суду Донецької області від 08.04.2021, яким останньому призначено покарання у виді 17 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Також зазначила, що ухвали про відмову продовження строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід та інші судові рішення , які набрали законної сили до установи не надходили.
У судовому засіданні прокурор вважає, що ОСОБА_4 незаконно утримується у ДУ «Криворізька УВП №3», оскільки відсутні законні підстави тримання його під вартою, так як клопотання про продовження дії запобіжного заходу до апеляційного суду не подавались.
Заслухавши учасників процесу, ознайомившись з матеріалами, що надані заявником та ДУ «Криворізька УВП (№3»), слідчий суддя приходить до наступного.
Вироком Костянтинівського районного суду Донецької області від 08.04.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70, ст.71 КК до 17 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності. Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 з 12 травня 2016 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 як захід забезпечення кримінального провадження, до набрання вироком законної сили залишити без змін. Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення (з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі), з 12 травня по день набрання вироком законної сили. Вирішено питання речових доказів.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023 зазначений вирок залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.07.2024 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023 стосовно ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.12.2024 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто до 23 лютого 2025 року включно.

Відповідно до частин 1,2 статті 29 Конституції України кожній людині гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вимогами частин 1-3 статті 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тобто, положення ст. 206 КПК України передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.

Згідно зі ст.532 КПК України, вирок або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Разом з тим, ст. 400 КПК України передбачено, що подання апеляційної скарги на вирок або ухвалу суду зупиняє набрання ними законної сили та їх виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами скарги встановлено та підтверджено учасниками даного провадження, що на сьогодні відсутня ухвала Дніпровського апеляційного суду, якою б було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який обрано Постановою Верховного Суду від 11.04.2024 ОСОБА_4 ..

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, а ДУ «Криворізька УВП (№3»), під вартою якої тримається ця особа, не надала судового рішення, яке набрало законної сили, не довела наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи, а тому ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про негайне звільнення.

Звільнити негайно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя