Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Рівне

Справа № 949/1418/24

Провадження № 11-кп/4815/206/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000258 від 08.07.2024 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 серпня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 серпня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 К України, і призначено покарання один рік обмеження волі.

На підставі 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в один рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та періодично з`являтися для реєстрації.

Згідно п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України до ОСОБА_6 а застосовано обмежувальні заходи: заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; обмеження спілкування з дитиною; проходження програми для кривдників строком три місяці.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що умисне не виконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року, систематично у період часу з 11 жовтня 2023 року по 08 липня 2024 року вчиняв відносно дружини ОСОБА_7 та малолітньої доньки ОСОБА_8 акти психологічного та фізичного домашнього насильства, що призвели до психологічних страждань потерпілих.

Зокрема, ОСОБА_6 11 жовтня 2023 року, 09 листопада 2023 року та 20 травня 2024 року в присутності ОСОБА_8 вчинив відносно ОСОБА_7 акти психологічного домашнього насильства, що виразились у образах нецензурними словами на адресу потерпілої, шарпанні її за одяг та погрозах фізичною розправою, за що постановами Дубровицького районного суду Рівненської області від 23.11.2023 у справі №949/2368/23 та від 27.06.2024 у справі №949/1181/24 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

08 липня 2024 року ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних та фізичних страждань членам сім`ї, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку за місцем проживання, повторно вчинив відносно ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_8 акт психологічного насильства у вигляді нецензурної лайки в адресу дружини та погрозах фізичною розправою.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_6 , правильності кваліфікації його дій та призначеного покарання, зазначає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, покликавшись на обставину, що обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, з якою винний перебуває ( перебував) у сімейних або близьких відносинах, оскільки така обставина передбачена у статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, а, відтак, за змістом ч.4 ст. 67 КК України, не може бути врахована при призначенні покарання, як і обставина, що обтяжує покарання.

Просить вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 сепня 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити і виключити з мотивувальної частини вироку обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя. В решті вирок залишити без змін.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Обвинувачений ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 та законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду апеляційної скарги, що підтверджено рекомендованим поштовим повідомленням, в судове засідання не з`явилися.

За належного повідомлення сторін провадження прокурор не заперечує щодо розгляду апеляційної скарги, у якій не йдеться про погіршення становища ОСОБА_6 , за відсутності обвинуваченого, потерпілої та законного представника потерпілої.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних в провадженні й розглянутих судом доказів, яким дана правильна юридична оцінка, що не заперечується апелянтом в апеляційній скарзі.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_6 покарання, суд, як видно з вироку, дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, врахував тяжкість скоєного злочину, особу ОСОБА_6 , обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, і призначив йому покарання в межах закону, належним чином обґрунтувавши прийняте рішення.

Поряд з цим, при покликанні на обставини, що обтяжують покарання, суд першої інстанції допустився помилки, зазначивши у мотивувальній частині вироку, як обтяжуючу покарання обставину, - вчинення злочину щодо подружжя, про що правомірно наголошується прокурором в апеляційній скарзі та при її розгляді.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто, умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо подружжя та особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання, як таку, що його обтяжує.

Вказаних вимог суд першої інстанції належним чином не дотримався і помилково покликався у вироку на обтяжуючу покарання ОСОБА_6 обставину вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, яка підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку, а сам вирок в цій частині зміні, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, що не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 сепня 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку покликання на обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення ухвали, засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3