Справа № 308/1076/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001856 від 16 вересня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ужгород, громадянки України, українки, яка тимчасово не працює, заміжньої, з вищою освітою, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, на підставі ст. 89 Кримінального кодексу України, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 307 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

З поданого клопотання та матеріалів кримінального провадження випливає, що слідчими Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001856 від 16 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК України).

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає наступне.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи єдиний умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також пересилання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 за № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України за № 188, від 01.08.2000, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 № 770, з метою досягнення запланованого результату та незаконного збагачення здійснювала заборонені операції в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, та з метою недопущення викриття своїх злочинних дій, застосовувала заходи конспірації, яких дотримувалася, а саме у телефонних розмовах не називаючи дійсної назви наркотичного засобу чи психотропної речовини, пакунків, у яких вона його зберігала та у подальшому збувала, використовували при цьому різного роду «жаргонні» назви наркотичних засобів чи психотропних речовин, при цьому розуміючи, що мова йде про психотропну речовину.

Зокрема, на виконання вищевказаного єдиного злочинного умислу ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлені досудовим розслідуванням спосіб, місце та час, придбала з метою збуту від невстановленої на даний час органом досудового розслідування особи, наркотичний засіб обіг якого обмежено канабіс, після чого вказаний наркотичний засіб незаконно зберігала з метою збуту, та в подальшому здійснювала пересилання з метою збуту за наступних обставин.

ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час (але не пізніше 04:00 години 31 грудня 2024 року) за допомогою мобільного пристрою використовуючи мережу «Інтернет» здійснила листування з невстановленою на даний час особою під анкетними даними ОСОБА_7 з номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_1 , під час якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на пересилання з метою збуту останньому наркотичного засобу обіг якого обмежено канабісу.

В подальшому, 31 грудня 2024 року о 04 годині 21 хвилині перебуваючи біля поштомату №45176 ТОВ «Нова Пошта» який розташований за адресою місто Ужгород, вулиця Станційна, будинок 2, з метою конспірації, використала змінені анкетні дані: « ОСОБА_8 » у мобільному додатку «Nova Post», та усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, реалізуючи свій злочинний умисел який був направлений на пересилання з метою збуту наркотичного засобу, здійснила пересилання пакунку на ім`я невстановленої особи з анкетними даними: « ОСОБА_9 ». Так, в ході проведення негласних слідчих (розшуковових) дії, а саме в ході огляду та виїмки кореспонденції яку відправляла ОСОБА_4 , всередині вищевказаного пакунку було виявлено одяг, серед якого в шкарпеці було виявлено замаскований медичний пластир, в якому знаходився зіп-пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору загальною масою 1.62 гр., яка згідно висновку експерта містить наркотичний засіб обіг якого обмежено канабіс.

Крім того на виконання вищевказаного єдиного злочинного умислу ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлені досудовим розслідуванням спосіб, місце та час, придбала з метою збуту від невстановленої на даний час органом досудового розслідування особи, психотропну речовину метамфетамін, після чого вказану речовину незаконно зберігала з метою збуту, а також здійснила пересилання з метою збуту за наступних обставин.

ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час (але не пізніше 04:00 години 05 січня 2025 року) за допомогою мобільного пристрою використовуючи мережу «Інтернет», здійснила листування з невстановленою на даний час особою під анкетними даними: « ОСОБА_10 » з номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_2 , під час якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на пересилання з метою збуту психотропної речовини метамфетаміну.

В подальшому 05 січня 2025 року о 04 годині 24 хвилині перебуваючи біля поштомату №43309 ТОВ «Нова Пошта», який розташований за адресою місто Ужгород, вулиця Залізнична, будинок 2Д, з метою конспірації та використовуючи змінені анкетні дані: « ОСОБА_8 » у мобільному додатку «Nova Post», усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, реалізуючи свій злочинний умисел який був направлений на пересилання з метою збуту психотропної речовини, діючи повторно, здійснила пересилання пакунку невстановленій органом досудового розслідування особі з анкетними даними: « ОСОБА_10 ». Так, в ході проведення негласних слідчих (розшуковових) дії, а саме в ході огляду та виїмки кореспонденції, яку відправляла ОСОБА_4 , в даному пакунку було виявлено паперову упаковку з надписом на ній «MONOAТБ», всередині якого знаходилася банківська карта з номером НОМЕР_3 та прикріплений на двохсторонній скотч замаскований зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, загальною масою 1.13 грам, яка згідно висновку експерта містить психотропну речовину метамфетамін.

Крім того на виконання вищевказаного єдиного злочинного умислу ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлені досудовим розслідуванням спосіб, місце та час, придбала з метою збуту від невстановленої на даний час органом досудового розслідування особи, психотропну речовину метамфетамін, після чого вказану речовину незаконно зберігала з метою збуту, а також здійснила пересилання з метою збуту за наступних обставин.

ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час (але не пізніше 17:50 години 15 січня 2025 року) за допомогою мобільного пристрою, використовуючи мережу «Інтернет», здійснила листування з невстановленою на даний час особою під анкетними даними: « ОСОБА_10 » з номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_2 , під час якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на пересилання з метою збуту останньому психотропної речовини метамфетаміну.

В подальшому, 15 січня 2025 року, перебуваючи у відділенні №2 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: місто Ужгород, проспект Свободи, будинок 63, з метою конспірації та використовуючи змінені анкетні дані: « ОСОБА_8 », усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, реалізуючи свій злочинний умисел який був направлений на пересилання з метою збуту психотропної речовини, діючи повторно, здійснила пересилання пакунку невстановленій органом досудового розслідування особі з анкетними даними: « ОСОБА_10 ». Так, в ході проведення негласних слідчих (розшуковових) дії, а саме в ході огляду та виїмки кореспонденції, яку відправляла ОСОБА_4 , всередині вищевказаного пакунку було виявлено серветку біло-рожевого, в якій було виявлено замаскований прозорий зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору загальною масою 0.85 гр., яка згідно висновку експерта містить психотропну речовину метамфетамін.

Клопотання мотивоване тим, що необхідність у застосуванні до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою викликана наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих правопорушень та тим, що наявні ризики, у зв`язку з якими до неї необхідно застосувати відповідний запобіжний захід, зокрема, остання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Крім того, слідчий вказує, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечують належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у обранні такої мури запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваної заперечувала проти поданого клопотання. Вказав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України відсутні та не доведені прокурором. Вказала, що підозрювана є законослухняною людиною, має вищу освіту, перебуває у шлюбі, її чоловік виконує обов`язки щодо захисту України, вона раніше не судима, виховує онуку.

Просила не застосовувати до ОСОБА_4 найсуворіший запобіжний захід, однак, якщо суд дійде до висновку, про наявність підстав для його застосування, просила визначити мінімальний розмір застави.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала свого захисника.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001856 від 16 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 307 КК України.

23.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також пересилання з метою збуту наркотичного засобу, та незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також пересилання з метою збуту психотропної речовини, вчинене повторно.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 307 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, зокрема, протоколом проведення НСРД від 31.12.2024, протоколом проведення НСРД від 01.01.2025, протоколом проведення НСРД від 06.01.2025, протоколом проведення НСРД від 06.01.2025, протоколом проведення НСРД від 16.01.2025, протоколом проведення НСРД від 16.01.2025, висновками експерта та іншими матеріалами справи, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя, враховує дані, що характеризують особу підозрювану, той факт, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне, з урахуванням виключних обставин, клопотання слідчого задовольнити.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваної, ступінь соціальних зв`язків, інших даних про її особу, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 307 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною своїх обов`язків, передбачених КПК України, слід встановити в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680грн.

Також слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 23 год. 04 хв. 23 січня 2025 року по 21 березня 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень).

Роз`яснити, що підозрювана або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській областісвій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрювану обов`язків до 21 березня 2025 року включно.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1