Провадження № 11-сс/4808/404/24
Категорія ст.182 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у межах 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400,00 грн (дев`ятсот вісім тисяч чотириста гривень нуль копійок). Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 на строк до 26 січня 2025 року включно наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії ухвали до 26 січня 2025 року включно.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29 листопада 2024 року і постановити нову ухвалу, якою обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід, або запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, посилається на те, що у клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу та доданих до клопотання матеріалах відсутні об`єктивні докази наявності в його діях складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Стверджує, що на момент інкримінованих йому дій він не перебував у трудових відносинах з Дністровським БУВР. Долучена до клопотання слідчого інформація про те, що він з 21.05.2018 по 08.07.2019 обіймав посаду заступника начальника з питань водних ресурсів Дністровського БУВР, не свідчить про наявність в нього у 2023 році статусу службової особи та службових повноважень в зазначеній організації, якими б він міг зловживати. Крім того, у матеріалах клопотання відсутнє будь-яке дослідження предмета та способу ймовірного розкрадання, а відповідно і кваліфікація злочину визначається лише виходячи з суми коштів, перерахованих на виконання договорів ТОВ «Спецбудпроект інжиніринг», без врахування факту отримання Дністровським БУВР та його реальної вартості. Також відсутні будь-які докази фактичного виготовлення проектно-кошторисної документації працівниками технічного відділу Дністровського БУВР в порядку виконання своїх службових/посадових обов`язків, за рахунок державних ресурсів та не долучено відповідні накази/розпорядження по організації.

Звертає увагу суду, що у наявних процесуальних документах, долучених до клопотання слідчого містяться різні версії його участі у ймовірному розкраданні та кола осіб, з якими він нібито вчинив дане розкрадання.

Вважає, що слідчим та прокурором не надано слідчому судді достатніх та належних доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчим суддею безпідставно зроблено висновок про доведення їх існування. Зауважує, що він має постійне місце проживання, одружений, працевлаштований, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, органом досудового розслідування не надано жодної негативної інформації щодо його особи та доказів ризиків втечі у світлі таких негативних факторів. Також те, що він раніше працював у Дністровському БУВР жодним чином не свідчить про наявність у нього на даний час можливостей будь-якого впливу на діючих працівників БУВР та їх службові рішення, а його професійна діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії є законною та не є доказом його умислу на вчинення інших правопорушень чи якимось чином продовжити кримінальне правопорушення, яке й по суті оголошеної йому підозри є закінченим складом злочину та не є триваючим.

Вказує, що застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави в максимально можливому розмірі - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є завідомо непомірною для нього, з врахуванням його фінансового становища та наявності на утриманні двох малолітніх дітей. Вважає, що суд безпідставно зазначив про те, що він утаїв від суду отримання інших доходів, зокрема у 3-4 кварталах 2023 року дохід за ознакою «дохід, виплачений само зайнятій особі» у розмірі 2900000 грн., оскільки такі не є чистим доходом фізичної особи, адже прибуток фізичної особи-підприємця це доходи, які зменшені на витрати. Відповідно до п.6.4 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, сума авансу, отриманого в рахунок оплати продукції (товарів, робіт, послуг) не визнається доходом. Враховуючи вказане, суми авансів, які отримано ним як фізичною особою-підприємцем у 2 та 3 кварталі 2023 року, не можуть вважатися його доходом, а визнаються кредиторською заборгованістю, проте відповідно до вимог Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування єдиним податком за ставкою 5%, які нараховано та сплачено до бюджету в повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисники підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, відділом слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000664 від 16.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

25 листопада 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, вчиненій в особливо великих розмірах.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 908400 гривень.

Слідчий суддя задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя, дослідивши долучені до матеріалів клопотання документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, які викликають підозру, не повинні бути такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування (справа Мюррей проти Сполученого Королівства).

Доводи ОСОБА_8 щодо його невинуватості у вчиненні правопорушення, враховуючи стадію, на якій знаходиться розгляд провадження, не можуть бути безпосередньо перевірені слідчим суддею або судом, але можуть і повинні бути перевірені органом досудового слідства під час проведення досудового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження запобіжного заходу, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо недоведеності його підозри, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується і з доводами підозрюваного про те, що слідчим та прокурорм не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності ризиків передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які полягають в можливості підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі та він усвідомлює ймовірну неминучість покарання за вчинення такого злочину у разі доведення його вини в суді; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_8 обіймав посаду заступника начальника з питань водних ресурсів Дністровського басейнового управління водних ресурсів, а тому перебуває у приятельських відносинах з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , працівниками технічного відділу, зокрема і ОСОБА_13 , оскільки на даний час є керівником ТОВ «Техпростір інжиніринг», ТОВ «Техпроект інжиніринг», які займаються діяльністю у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, у тому числі: вагомість наявних доказів про можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого злочину, характеризуючи особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків.

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані підозрюваним в апеляційних доводах, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки тільки характеризують підозрюваного і не виключають наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Колегія суддів вважає, що на час апеляційного перегляду вказаний запобіжний захід є необхідним у даному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За вказаних обставин, слідчий суддя, з врахуванням наявних доказів про можливу причетність ОСОБА_8 до кримінального правопорушення, який йому інкриміновано, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, наявних ризиків, а також враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання цим ризикам, дійшов вірного висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Що стосується доводів підозрюваного ОСОБА_8 стосовно того, що розмір застави, визначений слідчим суддею є непомірним і наявні підстави для зменшення її розміру, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Положеннями ч. 4 ст. 182 КК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів зауважує, що визначаючи розмір застави, слідчий суддя бере до уваги обставини, встановлені ст.ст. 177, 178, 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні підозрюваному ОСОБА_8 застави у максимальному розмірі (300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) слідчий суддя вказав, що необхідність визначення саме такого розміру обумовлюється самими обставинами вчинення кримінального правопорушення, які на даний час відповідають стандарту доведення «обґрунтована підозра», та розміром неправомірної вигоди, а також значним майновим становищем підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя вважав, що застава не є занадто непомірною для підозрюваного, враховуючи те, що ОСОБА_8 у 3-4 кварталах 2023 року отримано доходи за ознакою «дохід, виплачений самозайнятій особі» у розмірі більше 2 900 000,00 грн. При цьому наявність таких доходів підозрюваний умисно приховав, не повідомивши про це у судовому засіданні на питання слідчого судді, а зазначивши лише мінімальний розмір своєї заробітної плати та заробітної плати його дружини.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту на підтвердження доводів апеляційної скарги до матеріалів провадження долучено копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо фізичної особи платника податків ОСОБА_8 за період з 1 по 4 квартали 2023 року та з 1 по 4 квартали 2024 року. Колегія суддів, дослідивши вищевказані відомості приходить до висновку, що зазначені в них дані свідчать про те, що матеріальне становище підозрюваного ОСОБА_8 дозволяє йому виконати рішення суду в частині застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у визначеному розмірі.

З урахування викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді і вважає, що визначений підозрюваному розмір застави є обґрунтованим та цілком узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону, а тому апеляційні вимоги про зменшення розміру застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких підозрюваний просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу підозрюваного необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5