г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4119/24
Номер провадження 1-кп/213/85/25
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2025 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

особи, відносно якої розглядається клопотанняОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000326, за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. с. Миколаївка Широківського р-ну Дніпропетровської області, громадянин України, освіта професійно-технічна, офіційно працював у ПрАТ ІнГЗК, не одружений, дітей не має, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.1 ст 162 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває дане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 за ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.1 ст 162 КК України.

Прокурор просив продовжити ОСОБА_4 спеціальний запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи. Вказав що продовжують існувати ризики передбачені п.п.1,3 ст.177 КПК України. Уточнив, що ризики не зменшились, по справі не всі свідки допитані судом, не досліджені матеріали; звертав увагу на резонансність даної справи та суспільний інтерес.

Захисник, законний представник та ОСОБА_4 просили застосувати домашній арешт.

Відповідно до норм ст. 331 ч.3 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, судом враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що продовжують існувати та не зменшились ризики за п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховування ОСОБА_4 від суду обгрунтовано тим, що особа, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого, наслідки за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру, може намагатись уникнути вказаного та переховуватись від суду. Крім того в країні введено Воєнний стан, що посилює даний ризик. Крім того, продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків, з якими ОСОБА_4 знайомий, та інкреміноване діяння пов`язане із насильством, що підтверджує існування та продовження існування такого ризику. Крім того, свідки та потерпілі на даний час в суді не допитані, письмові докази не досліджені. Також враховується суспільний резонанс даної справи.

Стороною захисту не доведено наявність тісних соціальних зв`язків, не підтверджено зменшення зазначених ризиків.

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в справі «W проти Швеції» від 26 січня 1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Крім того, вчинення суспільно небезпечного діяння у вигляді вбивства людини завжди викликає у суспільстві значний резонанс, обґрунтоване занепокоєння громади, а тому згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» встановлено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У відповідності до ч.3 ст 199 КПК України, судом встановлено, що ризики не зменшились та продовжують діяти, докази судом у справі не досліджувались, свідки, потерпілі не допитувались.

При цьому, слід врахувати, що стороною захисту не надано до суду доказів того, що вказані в клопотанні ризики суттєво зменшились чи взагалі перестали існувати.

До ОСОБА_4 не можуть бути застосовані загальні запобіжні заходи, оскільки він є особою, до якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру. Тому клопотання ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не підлягає задоволенню.

Наявність підстав для залишення особи щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру у межах психіатричного закладу слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей, за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність обрання/продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Наявність підстав для подальшого поміщення особи у психіатричний заклад з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, та доцільність продовження строку вказаного запобіжного заходу має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Кожне наступне продовження запобіжного заходу має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Поміщення особи у психіатричний заклад з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права особи стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосований запобіжний захід - поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Відповідно до ч. 3 ст. 508 КПК України, застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 93 КК України до осіб, які вчинили в стані неосудності суспільно небезпечні діяння, у стані обмеженої осудності злочини або які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до винесення вироку або під час відбування покарання, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 503 КПК України, якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими гл. 39 КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, що відноситься до тяжких і викликає значний публічний інтерес, дані про характер і тяжкість наявного в ОСОБА_4 психічного захворювання, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для продовження ОСОБА_4 зазначеного виду примусового заходу медичного характеру у зв`язку з наявним в нього психічним захворюванням на два місяці. Крім того слід запитати інформацію щодо стану здоров`я ОСОБА_4 та інформацію щодо проходження військової служби потерпілим.

Керуючись ст.ст. 315, 372, 508 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спеціальний запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме доДніпровської філії "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" Державна установа "Центр психіатричного здоров`я і моніторингу" (49600 м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 84), строком на 60 днів.

Визначити часом закінчення строку дії даної ухвали в частині дії запобіжного заходу - 24.03.2025р. включно.

Копію ухвали суду направити для виконання головному лікарю психіатричного закладу із суворим наглядом Дніпровська філія "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" Державна установа "Центр психіатричного здроровя і моніторингу" (49600 м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 84).

Здійснювати судове провадження у дистанційному режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, розташованого поза територією юрисдикції суду, а саме з приміщення Дніпровської філії "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" Державна установа "Центр психіатричного здоров`я і моніторингу" (49600 м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 84).

Зобов`язати Начальника Філії Центру Охорони здоров`я ДКВС України у Донецькій і Дніпропетровській області надати суду інформацію щодо стану здоров`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при надходженні до ДУ КУВП №3, наявності тілесних ушкоджень, скарг, тощо, а також отримання ним тілесних ушкоджень під час перебування в КУВП №3.

Зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 надати суду інформацію щодо призову ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військову сліжбу, вказати військову частину де проходить військову службу, можливість участі в судових засіданнях, та в разі можливості забезпечити участь в судовому засіданні.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Дата складання та проголошення повного тексту ухвали 24.01.2025р. о 15:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1