ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1295/25 Справа № 173/839/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року якою відмовлено в задоволенні клопотання про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року за нововиявленими обставинами,-

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року, яким його було визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 та п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Мотивуючи висновки суду зазначено подана засудженим заява не містить обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених, вичерпний перелік яких зазначено обставин у відповідності до визначених ч. 2 ст. 459 КПК України. Також зауважено, що доводи щодо невірної кваліфікації дій самі по собі не слугують правовою підставою для перегляду за нововиявленими обставинами.

Зазначено, що доводи засудженого про те, що вирок ґрунтується на завідомо неправдивих показах обвинувачено не можна вважати нововиявленими обставинами, оскільки під час досудового слідства і судового розгляду обвинувачений систематично змінював свої показання, при цьому доведеність вини ОСОБА_5 у скоєному ґрунтується сукупності інших досліджених доказів та показань свідків.

В апеляції:

- засуджений ОСОБА_5 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення права на захист, та доступ до правосуддя.

Заслухавши засудженого та його захисника, які як кожен окремо так і разом підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

За вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, а доводи засудженого щодо незаконності оскарженої, ухали через невідповідність висновків суду фактичним обставинам, є безпідставними і необґрунтованими.

Перелік підстав для здійснення кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами, визначенні в статті 459 КПК України, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Суд першої інстанції об`єктивно встановив, що зі змісту заяви засудженого ОСОБА_5 , не міститься обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених, вичерпний перелік яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України.

З таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки він є достатньо обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам справи та узгоджується з зазначеними вище вимогами закону, оскільки наведені обставини в заяві засудженого та доводи, викладені в апеляційній скарзі захисником, є поза межами визначених вище вказаною нормою закону підстав для здійснення кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

За ствердженнями, наведеними в заяві засудженого ОСОБА_5 підставами для перегляду вироку є його незаконне затримання, та факт сталих неприязних відносин між ним та потерпілим, а також перебування ОСОБА_5 під час подій 09.02.2004 року в стані алкогольного сп`яніння, а також незгода з правовою кваліфікацією інкримінованих йому дій.

Вказані доводи засудженого були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції, яким вмотивовано зазначено, що наведені засудженим обставини не є нововиявленими, так як були достеменно відомі як учасникам кримінального провадження, так і суду, оскільки з цих підстав допитувався обвинувачений, свідки, досліджувались письмові докази і суд при ухваленні вироку беззаперечно встановив, що обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, що між ним та потерпілим були неприязні відносини.

Доводи засудженого щодо незаконного затримання спростовуються окремою ухвалою суду, якою звернуто увагу прокурора про незаконність затримання в період з 10.02.2004 по 13.02.2004, а доводи про не допуск захисника спростовуються процесуальними документами, дослідженими як судом при розгляді справи так і під час перегляду вироку за нововиявленими обставинами, які підтверджують, що захисник ОСОБА_9 був допущений до участі у справі на підставі постанови слідчого від 13.02.2004 року.

Судом першої інстанції при наданні оцінки викладеним засудженим доводам враховано, що ОСОБА_5 під час досудового слідства та судового розгляду декілька разів змінював показання, та попередньо версію щодо нападу собак потерпілих не висував, а заявив про таку, лише під час перегляду рішення за нововиявленими обставинами через 15 років після засудження.

Також, як слушно зауважено судом першої інстанції доводи засудженого щодо невірної кваліфікації його дій самі по собі не слугують правовою підставою для перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року набрав законної сили та був неодноразовим предметом перегляду, як судом вищої інстанції так і за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, слід врахувати правову позицію Верховного суду від 23 січня 2020 року у справі № 315/793/16-к, провадження № 51-3062км19, де зазначено, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає ново встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи засудженого та вважає, що зазначені ним обставини не є нововиявленими в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України. Вказаний висновок відповідає позиції Верховного суду, яка викладена у постанові від 20.04.2021 року справа № 175/4663/17, провадження № 51-4267км20.

Європейський суд з прав людини, у справі «Желтяков проти України», зауважив, що коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставиться під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Отже, суд першої інстанції при розгляді заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами дотримався справедливого балансу між можливістю перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішення суду, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Враховуючи викладене, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування судового рішення не вбачається, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, вмотивованою і обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу засудженого,- слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року якою відмовлено в задоволенні клопотання про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2004 року за нововиявленими обставинами, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4