УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року

м. Київ

справа № 462/6896/24

провадження № 51-223км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, раніше несудимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК).

встановив:

За вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2024 рокуОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково.

Ухвалено стягнути зі засудженого на користь потерпілого у рахунок відшкодування моральної шкоди - 15000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 11 грудня 2024 року вирок місцевого суду залишив без змін.

У касаційній скарзі прокурор оскаржує вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції, в частині визначення розміру моральних збитків, які підлягають стягненню зі засудженого на користь потерпілого, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило судам обох інстанцій ухвалити законні й обґрунтовані рішення, просить скасувати рішення цих судів та призначити в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

До початку касаційного розгляду прокурор, який подав скаргу, відмовився від неї.

Інші учасники провадження у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка не заперечувала щодо закриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов такого.

Згідно зі ст. 432 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмова від касаційної скарги, зміна і доповнення касаційної скарги під час касаційного провадження здійснюється згідно з положеннями ст. 403 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК, особа, яка подала скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення розгляду.

Статтями 403, 432 КПК передбачено, якщо судові рішення не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від скарги, суд своєю ухвалою закриває провадження.

Ураховуючи, що прокурор, який оскаржив укасаційному порядку вирок Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року, відмовився від касаційної скарги, іншими особами судові рішення у кримінальному провадженні не оскаржені, а відмова від касаційної скарги, відповідно до вимог ст. 432 КПК є правом особи, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 403, 432, 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 .

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3