Справа № 393/402/23
пров. 1-кп/393/31/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Кам`янець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 12.02.2023р. по обвинуваченню ОСОБА_5 у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 28 ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.4 ст. 185 КК України-,

В С Т А Н О В И В:

В ході судового розгляду кримінального провадження по суті, прокурором подано клопотання про закриття кримінального провадження по епізоду від 07.03.2023 року, яким було завдано матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 за ч.1 ст. 28 ч.4 ст.185 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 28 ч.4 ст.185 КК України, в зв`язку із декриміналізацією вчиненого обвинуваченими діяння, оскільки 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинені обвинуваченими, так як крадіжка майна вартістю до 3028,00 грн включно становить адміністративне правопорушення, а ОСОБА_5 та ОСОБА_3 обвинувачуються у скоєнні крадіжки в меншому розмірі, що виключає їх відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_5 , його законний представник та захисник клопотання прокурора підтримали та просили кримінальне провадження в частині епізоду від 07.03.2023 року за ч.1 ст. 28 ч.4 ст.185 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , з підстав зазначених прокурором, закрити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник клопотання прокурора підтримали та просили кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 28 ч.4 ст.185 КК України, з підстав зазначених прокурором, закрити.

Потерпіла особа ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився. В матеріалах провадження наявна заява останнього, в якій він просив кримінальне провадження розглянути у його відсутність, покарання залишив на розсуд суду.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників судового провадження достатніми, суд розглянув клопотання прокурора у відсутність потерпілого.

Розглянувши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що на розгляді Новгородківського районного суду Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 28 ч.4 ст.185 КК України.

Як встановлено судом та зазначалося вище, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 та ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні таємного викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена групою осіб, без попередньою змовою між собою, в умовах воєнного стану, та їх дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 28 ч.4 ст. 185 КК України.

У відповідності до п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Так, 09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховний Суд у постанові від 23 травня 2023 року у справі № 940/225/21 вказав, що для відмежування таємного викрадення чужого майна (крадіжки) як кримінального проступку від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, яке є адміністративним правопорушенням (ст. 51 КУпАП), вирішальною є вартість викраденого майна.

При цьому вартість чужого майна, яка вважається дрібною, встановлюється у ст. 51 КУпАП, а не в Особливій частині КК України. Тобто, без застосування норм статті 51 КУпАП неможливо визначити кримінальну протиправність діяння, яке має ознаки крадіжки, а отже норми статті 51 КУпАП є невід`ємною складовою законодавства України про кримінальну відповідальність в аспекті застосування статті 185 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України №3886-ІХ дрібним викраденням чужого майна вважається, крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату, настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказане узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023р.» прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2023р. становить 2684,00 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1342,00 грн на 2023р., а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч.2 КУпАП) становить 2684,00 грн

Отже, вартість викраденого майна обвинуваченими, за вчинення ними епізоду 07.02.2023 року, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена групою осіб, без попередньої змови між собою, вчинена в умовах воєнного стану, становить 2465,99 грн, тобто менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на цей час, що виключає кримінальну караність за ці діяння.

Проте, суд зазначає, що відповідно до обвинувального акту обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні таємного викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена групою осіб, без попередньою змовою між собою, в умовах воєнного стану, та їх дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 28 ч.4 ст. 185 КК України на суму 2465,99 грн, саме шляхом проникнення до приміщення, тобто кваліфікуючою ознакою вчиненого злочину є незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища.

Дана крадіжка підпадає під декриміналізацію через розмір заподіяної шкоди, однак враховуючи спосіб вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, а саме вчинення його з проникненням у сховище, на переконання суду, потребує кваліфікації вищевказаних дій за ч.1 ст. 162 КК України.

Такої позиції дотримується і Верховний Суд, який в своїй постанові від 21.08.2024 року по справі №127/26638/23 з посиланням на ч. 3 ст. 337 КПК України зазначив, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову з задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 284, 331, 371, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотанні прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 12.02.2023р. по обвинуваченню ОСОБА_5 у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 28 ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.4 ст. 185 КК України, щодо вчинення ними епізоду таємного викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у сховище, вчинене групою осіб, без попередньої змови між собою, вчиненому в умовах воєнного стану, на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті та проголошено її резолютивну частину 05.02.2025 року.

Повний текст ухвали оголошений 10.02.2025 року о 10-30 год.

Суддя ОСОБА_1