У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 212 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 01 травня 2025 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

На думку апелянта, прокурором не доведені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Вважає, що судом першої інстанції невірно зазначено про порушення обов`язку по внесенню ОСОБА_8 застави не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу, оскільки вказана підстава є помилковою. Вказав, що ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді застави була оскаржена в апеляційному порядку, це в свою чергу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 400 КПК України зупиняє її виконання, тому є безпідставними посилання суду на те, що ОСОБА_8 не виконав у встановленому порядку вимоги щодо внесення коштів як застави.

Крім того, судом не зазначено, чому менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, і в чому необхідність тримання під вартою особи, яка раніше не судима, має на утриманні двох дітей і злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , не передбачають покарання у виді позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді в Центральному районному суді м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст. 212 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п. п. 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Задовольняючи клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначив, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились, а завершити розгляд справи до завершення строку дії обраного запобіжного заходу не є можливим. За висновком суду першої інстанції, підстави для зміни обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу відсутні, а його належну процесуальну поведінку можливо забезпечити лише шляхом продовження строку тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя та суд апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до положень ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно ч. 8 ст. 194 КПК України, до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених цією главою.

У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.

Окрім того, ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В свою чергу, згідно п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Статтею 422 КПК України передбачено порядок перевірки в апеляційному порядку ухвал слідчого судді, а статтею 422-1 КПК України - порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті

Вищевказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не враховано при постановленні оскаржуваної ухвали.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн., та покладено обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2025 року змінено застосований ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31 січня 2025 року запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.03.2025.

З матеріалів, наданих апеляційному суду, вбачається, що досудове розслідування завершено та 28.02.2025 до Центрального районного суду м.Миколаєва з Миколаївської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 та ч.1 ст. 212 КК України.

До суду першої інстанції прокурором подано клопотання від 28.02.2025 про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, залишаються та можуть зашкодити виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим рішення суду про задоволення поданого клопотання, з наступних підстав.

Так, під час досудового розслідування, на виконання вимог ч. 1 ст. 131 КПК України, задля забезпечення кримінального провадження, слідчий звернувся до слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області із клопотанням про обрання запобіжного заходу у відношенні підозрюваного у вигляді застави, яке слідчим суддею задоволено.

В подальшому, у зв`язку із порушенням підозрюваним покладених на нього обов`язків, обраний запобіжний захід змінений на більш суворий у вигляді тримання підозрюваного під вартою, строком до 06.03.2025.

Після надходження обвинувального акта до Центрального районного суду м. Миколаєва, 03.03.2025 проведено підготовче судове засідання, під час якого судом розглянуто клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, приймаючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що наразі ОСОБА_8 є обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень. Під час досудового розслідування приймалися рішення про обрання запобіжного заходу та зміну на більш суворий саме щодо підозрюваного ОСОБА_9 ..

Колегія суддів звертає увагу, що під час досудового розслідування запобіжний захід обирався слідчим суддею іншого суду та щодо підозрюваного, на підставі звернення до суду із клопотанням слідчого, та на строк - у межах строку досудового розслідування.

В свою чергу, на виконання вимог ч. 1 ст. 331 КПК України, після направлення обвинувального акта до суду, під час судового розгляду питання про застосування запобіжного заходу вирішується за клопотанням сторони обвинувачення.

Тобто, на відміну від стадії досудового розслідування, коли зазначене питання про обрання та продовження запобіжного заходу вирішує слідчий суддя та за клопотанням слідчого, на стадії судового розгляду це питання вирішує суд, на розгляді якого знаходиться обвинувальний акт, та за клопотанням прокурора як учасника судового провадження.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що у підготовчому судовому засіданні після надходження обвинувального акта за клопотанням прокурора вирішується питання обрання, а в подальшому про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Окрім того, положення ч.3 ст. 331 КПК України передбачають, що питання доцільності продовження запобіжного заходу вирішується до закінчення двомісячного строку з дня його застосування (на відміну від визначення цього строку щодо підозрюваного в межах строку досудового розслідування).

Наразі, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку (ч.1 ст. 366 КК України), та у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, санкцією зазначеної статті передбачено покарання у виді штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, прокурор, звернувшись до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу в вигляді тримання обвинуваченого під вартою, обраного слідчим суддею під час досудового розслідування, порушив кримінальний процесуальний закон, зокрема вимоги ч.1 ст. 331, ч. 8 ст. 194, п. 1 ч. 2 ст. 183 та п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України. Прокурор у кримінальному провадженні, звернувшись до суду (в провадженні якого на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження), із клопотанням про продовження запобіжного ходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , тобто запобіжного заходу, обраного щодо підозрюваного під час досудового розслідування, порушив процедуру звернення з відповідним клопотанням.

З урахуванням вимог ч.1 ст. 331 КПК України, на цій стадії провадження, сторона обвинувачення вправі ініціювати перед судом спочатку питання про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а в подальшому- про його продовження або зміну.

Слід також зазначити, що статтею 422 КПК України передбачено порядок перевірки судом апеляційної інстанції ухвал слідчого судді, а статтею 422-1 КПК України - порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Зазначене також вказує, що хоча питання про застосування запобіжного заходу вирішується в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»), проте кримінальний процесуальний закон передбачає різні підстави та процедуру розгляду такого питання на стадії досудового та судового розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що прокурором під час звернення до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу, порушена процедура звернення.

Тому, приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора, суд не врахував, що сторона обвинувачення після надходження обвинувального акта до суду могла ініціювати питання про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а не про продовження запобіжного заходу, обраного у відношенні підозрюваного.

За такого, рішення слідчого судді не є законним, а тому підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 ч. 3, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 - відмовити.

Обвинуваченого ОСОБА_8 звільнити з-під варти негайно з зали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3