Справа № 752/4101/25
Провадження № 1-кс/752/2544/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого СУ ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0001029, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання у якому прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене 13.03.2025 в ході проведення обшуку транспортного засобу «SKODA», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме на: металеву закрутку сірого кольору в середині якої знаходиться зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору; згорток білого паперу А4 в середині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору; мобільний телефон «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 ; трубку для куріння золотистого кольору; білий конверт в якому знаходяться грошові кошти номіналом 1000 гривень із серіями: АЛ 9601810, АТ 6572821, АС 8203695, АК 2135148, АМ 0698200, АМ 7828222.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001029 від 10.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді адміністратора ТСЦ № 3245 РСЦ ГСЦ МВС у Київській області (філія ГСЦ МВС), маючи дружні відносини із іншими службовими особами ТСЦ МВС в м. Києві та Київській області, використовуючи такі відносини на свою користь, налагодив злочинну схему, направлену на вимагання та одержання неправомірної вигоди від громадян, за позитивне вирішення питань, пов`язаних з успішним складанням практичних іспитів з навичок керування транспортними засобами, з подальшим безперешкодним отриманням посвідчень водіїв на право керування транспортними засобами різних категорій, а також за вирішення інших питань пов`язаних з навчанням в автошколах без фактичного їх відвідування особами.

За версією слідства, ОСОБА_3 у період часу з вересня 2024 по 13.03.2025 вимагав та одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в загальній сумі 29 000 грн для себе та третьої особи за здійснення впливу на невстановлену досудовим розслідуванням службову особу ТСЦ МВС №8049, уповноважену на виконання функцій держави, з метою забезпечення безперешкодного та успішного складання ОСОБА_7 практичного іспиту з навичок керування транспортними засобами та подальшого отримання нею посвідчення водія категорії «В»; за вирішення питання, пов`язаного з проходженням курсу теоретичного та практичного навчання ОСОБА_8 в автошколі, без фактичного її відвідування, з метою отримання допуску до здачі іспитів з навичок керування транспортними засобами; за здійснення впливу на невстановлену досудовим розслідуванням службову особу РСЦ МВС в м. Києві, уповноважену на виконання функцій держави, яка внесла зміни до Інформаційної системи Єдиний державний реєстр МВС України щодо статусу інформації стосовно посвідчення водія ОСОБА_8 ; за здійснення впливу на невстановлену досудовим розслідуванням службову особу ТСЦ МВС №8041, уповноважену на виконання функцій держави, з метою забезпечення безперешкодного та успішного складання ОСОБА_8 практичного іспиту з навичок керування транспортними засобами та подальшого отримання ним посвідчення водія категорії «С».

13.03.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2025, проведено обшук транспортного засобу «SKODA», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого слідчим виявлено та вилучено: металеву закрутку сірого кольору в середині якої знаходиться зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору; згорток білого паперу А4 в середині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору; мобільний телефон «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 ; трубку для куріння золотистого кольору; білий конверт в якому знаходяться грошові кошти номіналом 1000 гривень із серіями: АЛ 9601810, АТ 6572821, АС 8203695, АК 2135148, АМ 0698200, АМ 7828222.

Постановою слідчого від 13.03.2025 вилучені предмети, речі та грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є збереження речових доказів.

На підставі зазначеного прокурор просить про задоволення клопотання.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання про арешт майна підтримав, просив задовольнити.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 заперечив проти клопотання, пославшись на те, що прокурором у клопотанні не доведено, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям речових доказів. На підставі зазначеного просив відмовити у задоволенні клопотання. Письмові заперечення захисника долучено до матеріалів клопотання.

Власник майна ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення власника майна та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001029 від 10.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 1 ст. 307 КК України.

13.03.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2025, проведено обшук транспортного засобу «SKODA», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого вилучено таке майно: металеву закрутку сірого кольору в середині якої знаходиться зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору; згорток білого паперу А4 в середині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору; мобільний телефон «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 ; трубку для куріння золотистого кольору; білий конверт в якому знаходяться грошові кошти номіналом 1000 гривень із серіями: АЛ 9601810, АТ 6572821, АС 8203695, АК 2135148, АМ 0698200, АМ 7828222.

Постановою слідчого від 13.03.2025 вилучені предмети, речі та грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, щовилучене під час обшуку майно містить чи може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена прокурором мета щодо збереження речових доказів може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Прокурором доведено, що вищезазначене вилучене під час обшуку майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження, може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене під час проведення 13.05.2025 обшуку транспортного засобу «SKODA», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме:

- металева закрутка сірого кольору в середені якої знаходиться зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору;

- згорток білого паперу А4 в середині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору;

- мобільний телефон «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 ;

- трубка для куріння золотистого кольору;

- білий конверт в якому знаходяться грошові кошти номіналом 1000 гривень із серіями: АЛ 9601810, АТ 6572821, АС 8203695, АК 2135148, АМ 0698200, АМ 7828222.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1