№ 204/9170/24
№ 1-кс/204/2348/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 щодо звільнення незаконно утримуваної особи в порядку ст.206 КПК України,-

встановив:

До суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 щодо звільнення незаконно утримуваної особи в порядку ст.206 КПК України.

В обгрутнування скарги зазначено, що 16 вересня 2024 року близько 14 год. 00 хв. йому, як адвокату, стало відомо від ОСОБА_7 , матері його клієнта, що в той же день 16.09.2024 приблизно о 09:20 год., громадянина України ОСОБА_6 було незаконно затримано невідомими особами, у військовій формі, без жодних на те правових підстав та законних обгрунтувань, які відвезли його спочатку у невідомому напрямку та в подальшому доставили до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно утримують більше 3-х діб, майже 80 годин. Водночас, до цього моменту гр. ОСОБА_6 не підписував ніяких розписок про отримання будь-яких повісток та не отримував жодної повістки в установленому Законом порядку на відправку чи мобілізаційного розпорядження згідно вимог Закону України ,Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку і Закону України „Про військовий обов?язок і військову службу. Причин незаконного затримання, утримання та відповідно і позбавлення свободи на тривалий час йому не пояснили, а тому примусове переміщення особи до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 та військового полігону, військової та навчальної частини, а також безпідставне та не обгрунтоване тримання в ньому не передбачені чинним законодавством і є незаконними діями - свавіллям. Жодного документу про затримання ОСОБА_6 на законних підставах визначених чинним законодавством не складалося. За таких обставин фактично відбулося викрадення людини працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про факт незаконного затримання сина невідомими особами, у військовій формі, працівниками ТЦК та СП, ОСОБА_7 дізналася від нього особисто близько 13 год. 00 хв. через смо-повідомлення, проте, ані місця перебування, ані куди направляється, а також саме де незаконно утримується її син на той час було невідомо та її особисто ніхто не сповістив. Після того, як мати, почала шукати ОСОБА_6 по усьому місту Дніпро, то пізніше самостійно встановила його місцеперебування та незаконного утримання, а саме у ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки його телефон після смс-повідомлення був вимкнутий достатньо тривалий час. ОСОБА_6 , зранку 16.09.2024 року близько 09:00 год. пішов з дому за місцем своєї роботи без медичної документації та має ряд захворювань, які не були враховані під час проходження ним медичного огляду та комісії ВЛК на базі ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_7 , як мати, неодноразово просила працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ій можливість поспілкуватись із сином ОСОБА_8 , так як його телефон був вимкнутий з ранку упродовж тривалого часу, про стан здоров?я якого ій не повідомляли, перешкоджали у спілкування, тому вона була вимушена звернутись з письмовою заявою до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте працівники цього ОРТЦК та СП відмовлялись у її прийняті, тому вона була вимушена подати заяву До Дніпропетровського обласного ТЦК та СПІ. Працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було надано матері список із переліком речей, які вона мала привезти своєму сину до 17:00 год., тому що останніми було вирішено відправляти його до військової чи навчальної частини. Пізніше, 16.09.2024 року матір викликала поліцію на незаконні дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку чекала практично 2 години з моменту виклику. За час очікування працівників поліції, було складено ще одну заяву на ім?я Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку знову не прийняли, тому вона була вимушена 16.09.2024 року о 16:20 направити її поштовим зв?язком «НОВА ПОШТА». Через практично дві години після виклику поліції, приїхали працівники BII No6 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, які відібрали в неї пояснення та склали заяву, проте з боку працівників ОРТЦК та СП пояснень не було відібрано, а відбулося лише дружне спілкування на вулиці за нашої присутності. Наголошую на тому, що дружнє спілкування співробітників поліції та начальника вказує на факт існування певних домовленостей між ними щодо не вчинення певних законних дій з боку працівників поліції з метою встановлення істини, фактичних обставин, та захисту інтересів самого незаконно затриманого та утримуваного військовозобов?язаного ОСОБА_6 . Тобто, дії поліцейських не стоять на стороні Закону та законних інтересів громадян України. Крім того, в тому числі відсутня будь-яка фіксація поліцейськими протиправних та незаконних дій з боку представників ОРТЦК та СП. Мати неодноразово наполягала поліцейським та доводила, що працівниками ОРТЦК та СП, а також комісією ВЛК вчиняється свавілля та незаконні дії щодо примусової мобілізації ї сина ОСОБА_9 , однак працівниками поліції, які приїхали на виклик саме такий факт не зафіксовано. Тобто, вони самоусунулися від прямого виконання своїх службових обов?язків. Після того, як працівники поліції поїхали матері дали можливість на пару хвилин побачити сина, проте не надали ОСОБА_6 можливості надати письмову заяву про проходження ВЛК на базі обласного ТЦК та СП у порядку п. 72 Постанови Кабінету Міністрів України N560 від 16.05.2024 року. ОСОБА_6 16.09.2024 року склав заяву про те, що не погоджується з висновками ВЛК, проведеного 16.09.2024 року на базі ІНФОРМАЦІЯ_1 , і просив зробити переогляд у ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки має вроджені захворювання: аномалію нирки, подвоєння нирки з обох сторін, і гіпертонію. Проте в отриманні та реєстрації вищезазначеної заяви складеної особисто ОСОБА_6 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було відмовлено, тому мати отримала від нього таку заяву і направила ії 16.09.2024 року об 18:52 год. засобами поштового зв`язку «НОВА ПОШТА». Не враховуючи раніше встановлений діагноз гр. ОСОБА_6 , його примусово в той же день близько 19 год. 00 хв. повезли до військової частини у АДРЕСА_2 , без повідомлення йому і його матері на підставі яких документів, його нібито мобілізують. У подальшому, оскільки військовозобов?язаного ОСОБА_6 не було прийнято у військових частинах Житомирської області, то близь 03 год. 00 хв. 18 вересня 2024 року його знову привезли до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно утримують до теперішнього часу, оскільки жоден командир військової чи навчальної частини на території Дніпропетровської області, куди його неодноразово направляли, ЯК військовозобов?язаного відмовилися його приймати. Громадянин України ОСОБА_6 , має тимчасове посвідчення НОМЕР_1 , видане 09.06.2008 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке є дійсним до отримання нових бланків військових квитків і тому перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ще 27.05.2008 року ОСОБА_6 було встановлено непридатність до військової служби, про що зроблено відповідну відмітку у тимчасовому посвідченні на його ім?я. У ОСОБА_6 є тяжкі захворювання з дитинства, які є вродженими, а саме: аномалія нирок, подвоєння нирок з обох сторін з гіпертензивним синдромом, що зовсім не враховано комісією ВЛК під час проходження ним медичного огляду. Таким чином, оскільки громадянин України ОСОБА_6 , саме з моменту незаконного затримання 16.09.2024 приблизно о 09:20 год., невідомими особами, у військовій формі, без жодних на те правових підстав та законних обґрунтувань, які відвезли його спочатку у невідомому напрямку та у подальшому доставили до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 де без будь-якого рішення суду чи то іншої правової підстави, тримають та примусили до проходження ВЛК із застосуванням психологічного тиску та фізичного насилля, наполягали на підписанні необхідних для них документів і незаконно утримують більше 3-х діб, майже 80 годин, вважаю, що його скарга як адвоката підлягає задоволенню на законних підставах. Враховуючи викладене, просив зобов`язати представників ІНФОРМАЦІЯ_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 негайно доставити громадянина України ОСОБА_6 до слідчого судді Красногвардійськогго районного суду .Дніпропетровська, для з?ясування підстав незаконного загримання, утримання та позбавлення свободи, разом із матеріалами, які стали підставою для затримання ОСОБА_6 , та проходження ВЛК, зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити громадянина України ОСОБА_6 , який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав скаргу і просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладенні у скарзі.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги, зазначивши, що скарга не обґрунтована і не доведена. Кримінальне провадження відносно громадянина ОСОБА_6 відсутнє, він зарахований до військової частини та є військовослужбовцем, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 на даний час не перебуває.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_7 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, зазначивши, що ОСОБА_6 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час не перебуває. В дійсності, 16.09.2024 року ОСОБА_6 пройшов ВЛК та визнаний придатним до військової служби, у висновку зазначено, що у нього є якісь захворювання. Після ВЛК, Пшеничний був доставлений до військової частини у АДРЕСА_2 . Однак, Пшеничний відмовився від проходження там військової служби, тому його повернули до них. Після чого, 18.09.2024 року Пшеничного направили для проходження служби до іншої військової частини, у яку його прийняли. На підтвердження вказаного, представник надала відповідні документи.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали скарги, додані документи, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог, п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб виключно у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.10 ч.1 ст.3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається зі змісту скарги, адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді зі скаргою, в порядку ст. 206 КПК України, в якій просить звільнити ОСОБА_6 , оскільки він незаконно утримується у ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України, можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України, регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Із скарги, не вбачається, що правовідносини виникли на підставі норм КПК України, тобто не встановлено, що ОСОБА_6 , затримали уповноважені на те органи в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним законодавством України. Водночас до скарги не додано жодних доказів того, що громадянина ОСОБА_6 , незаконно затримано працівниками ТЦК та СП, де і утримується до теперішнього часу, тобто вказана обставина ґрунтується на припущеннях скаржника, щодо місця перебування ОСОБА_6 .

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією росії проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст.102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації в тому числі на території Дніпропетровської області.

При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції закону від 18.05.2024 р. з наступними змінами і доповненнями, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Крім того, згідно пояснень в судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_7 та наданих нею документів, вбачається, що ОСОБА_6 16.09.2024 року пройшов лікарську комісію, що підтверджується відповідною довідкою від 16.09.2024 року №213/4312 і визнаний придатним до військової служби. Згідно витягу з Наказу №439 від 16.09.2024 року, солдата ОСОБА_6 направлено до ВЧ НОМЕР_2 . Згідно списку за №1/10325 від 18.09.2024 року, солдата ОСОБА_6 направлено в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_3 .

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга є необґрунтованою, недоведеною і не знайшла свого підтвердження під час судового засіданні, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.7,8,9,110, 206,304,309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 щодо звільнення незаконно утримуваної особи в порядку ст.206 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1