Справа № 210/1102/24
Провадження № 1-в/191/769/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_4 . Зокрема, просили звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.391, ч.1 ст.71 КК України відповідно до чинного законодавства.

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2024 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України призначено остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05..2023 року у виді 4 років 11 місяців позбавлення волі.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2023 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні 19.12.2022 р. (вартість викраденого майна становить 542,70 грн.), 20.12.2022 р. (вартість викраденого майна становить 279,67 грн.), 31.12.2022 р. (вартість викраденого майна становить 591,54 грн.), кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, 31.12.2022 р. (вартість викраденого майна становить 257,85 грн.), кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та 01.01.2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. ОСОБА_4 було призначено покарання за ч.4 ст.185 Кк України у виді 5 років 6 місяців, за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі, за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України призначено остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2020 року за ч.1 ст.187 КК України у виді 6 років позбавлення волі. Строк покарання обчислювати з 05.01.2023 року.

Початок строку покарання засудженого ОСОБА_5 - 05.03.2024 року, а кінець строку покарання 05.02.2029 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (до 2481,00 грн. у 2022 році та до 2684,00 грн. у 2023 році) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку із декриміналізацією вчинених 19.12.2022 р.. 20.12.2022 р.. 31.12.2022 р. ОСОБА_4 діянь, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для його звільнення від призначеного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15. ч.4 ст.185 КК України за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2023 року.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024 року) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У той же час, суд зазначає, що звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2023 року, не звільняє його від подальшого відбування покарання, що було призначене вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2024 року за ст.391, ч.1 ст.71 КК України, адже за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2023 року він також визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Таким чином, клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, адже він підлягає звільненню від призначеного покарання, але не за тим вироком, що просила установа виконання покарань, а за іншим.

Керуючись ст.537, 539 КПК України, ст.74 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

частково задовольнити клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення від призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_4 .

Негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2023 року.

Вважати засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2024 року за ст.391, ч.1 ст.71 КК України у виді 4 років 11 місяців позбавлення волі.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1