Провадження № 1-кп/686/414/24
10 грудня 2024 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі колегії суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Алєксєєвка, Хвалинського району,Саратовської області РСФСР, громадянина Російської Федерації, голови Державної думи Федеральних зборів Російської Федерації, місце проживання та реєстрації невідоме, робоча адреса: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 3 ст. 110 КК України посягання на територіальну цілісність недоторканість України, тобто в умисні дії, вчинені представником влади, за попередньою змовою групою осіб, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
Обвинувачений ОСОБА_7 покази суду не надавав, оскільки кримінальне провадження здійснювався за його відсутності (in absentia), будь-яких заяв, клопотань від останнього на адресу суду не надходило.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив про те, що вважає вину свого підзахисного у вчиненні інкримінованого йому злочину недоведеною, так як матеріали справи містять недопустимі докази, а саме протоколи оглядів матеріалів кримінальних проваджень.
Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом доказами.
Даними копії рапорту прокурора ОСОБА_8 про виявлення кримінального правопорушення від 08.03.2022 року, відповідно до якого у діях представників влади Російської Федерації щодо зміни меж території України, виявлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України.
Даними копій протоколів огляду від 10.03.2022 року та додатками до них, відповідно до яких оглянуто в мережі Інтернет публікації на офіційній сторінці Державної думи Федеральних зборів Російської Федерації, де наявна інформація щодо голосування 15.02.2022 року та 22.02.2022 року голови Державної думи ОСОБА_7 разом з іншими депутатами Державної думи за звернення до президента РФ з проханням розглянути питання про визнання самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав та за ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Донецької народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Луганською народної республікою.
Даними копії протоколу огляду від 07.04.2022 року та додатками до нього, відповідно до яких оглянуто офіційний вебсайт Державної думи Федеральних зборів Російської Федерації, де наявна інформація щодо проекту постанови про звернення до президента РФ з проханням розглянути питання про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав та законопроект про ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Донецькою народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Луганською народної республікою, стенограми та відеозаписи засідань, що відбулися 15.02.2022 року та 22.02.2022 року, результати голосування, зокрема за постанову із зверненням до президента РФ з проханням розглянути питання про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, та ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Донецькою народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Луганською народної республікою.
Даними копії протоколу огляду від 07.04.2022 року та додатками до нього, відповідно до яких оглянуто офіційну сторінку Державної думи Федеральних зборів Російської Федерації в мережі Інтернет, де наявна інформація, зокрема: про подані на розгляд проекти постанов про звернення до президента РФ про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав та за ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Донецької народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Луганською народної республікою, електронні файли документів, відеозаписи з засіданнями Державної думи 15.02.2022 року та 22.02.2022 року, під час яких відбувалося голосування за вище зазначені проекти постанов, законів.
Даними протоколу огляду від 29.03.2022 року та додатками до нього, відповідно до яких оглянуто офіційну сторінку Державної думи Федеральних зборів Російської Федерації в мережі Інтернет, де наявна інформація про депутата 8 скликання Державної думи ОСОБА_7 , який є головою Державної думи, його автобіографія, повноваження голови, інформація про його голосування за законопроекти за період з 22.02.2022 року по 25.02.2022 року.
Даними оглянутих в судовому засіданні відеозаписів на яких зафіксовані засідання Державної думи Федеральних зборів РФ, які відбулися 15.02.2022 року та 22.02.2022 року під час яких здійснювалося голосування депутатами думи, зокрема і головою Державної думи ОСОБА_7 та іншими депутатами, які одноголосно підтримали постанову із зверненням до президента РФ з проханням розглянути питання про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, та ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Донецькою народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Луганською народної республікою, що підтверджує попередню змову групи осіб на здійснення узгодженого, одноголосного голосування.
Дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази безпосередньо в судовому засіданні, здійснивши їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, і сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що досліджені судом докази у своїй сукупності, поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину та повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Визнання інших державних утворень так званих «Луганської народної республіки» та «Донецької народної республіки» у межах міжнародно визнаних кордонів України на її території є діями, спрямованими на зміну меж території та державного кордону України.
Внаслідок ухвалення постанов зі зверненням до президента РФ з проханням про визнання РФ самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав 15.02.2022 року та ратифікації 22.02.2022 року договорів про дружбу, співпрацю і взаємну допомогу, Російська Федерація під приводом допомоги так званим «Донецькій народній республіці» і «Луганській народній республіці» здійснила 24.02.2022 року повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочала бойові дії на території України з метою зміни меж території та державного кордону України, що мало наслідком загибель значної кількості людей, значні руйнування та інші тяжкі наслідки.
Суд враховує, що голосування за проекти постанов та вищевказаних федеральних законів проведено одноголосно, жодний з депутатів, зокрема і ОСОБА_7 не проголосував проти, що є неможливим у демократичному суспільстві та безумовно свідчить про попередню змову групи осіб на здійснення саме такого голосування.
Суд також критично оцінює твердження сторони захисту щодо недопустимості, як доказів протоколів огляду матеріалів інших кримінальних проваджень, оскільки такі протоколи фіксують проведення слідчим слідчої дії у вигляді огляду документів та відповідають вимогам ст.ст. 104, 237 КПК України, а тому в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними доказами.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 110 КК України, як посягання на територіальну цілісність недоторканість України, тобто умисні дії, вчинені представником влади, за попередньою змовою групою осіб, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
Судовий розгляд цього кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), тому виконуючи вимоги ч. 5 ст. 374 КПК України, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 2 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Відповідно до правової позиції сформульованої Європейським судом з прав людини, зокрема у рішенні «Шомоді проти Італії» від 18.05.2004 року, проведення заочного розгляду кримінального провадження відповідатиме принципам, закріпленим у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, тільки в тому випадку, якщо з боку державних органів будуть вжиті заходи забезпечення ретельної перевірки з метою встановлення поза обґрунтованим сумнівом того, чи дійсно особа беззастережно відмовилася від свого права виступати в суді.
Як вбачається з досліджених судом документів, під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_7 , державою Україною було забезпечено участь захисника у кримінальному провадженні, призначеного Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України від 11.04.2022 року з додержанням вимог ст.ст. 111-112, 133-135, 276-278 КПК України було вручено захиснику останнього, та опубліковано у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий Кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також направлене на за допомогою електронного звернення через сайт Державної думи Федеральних зборів РФ.
Постановою слідчого від 04.05.2022 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у державний та міжнародний розшук та ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2022 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно нього. Інформація про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні опублікована в газеті «Урядовий Кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Ухвалою суду від 17.10.2023 року задоволено клопотання прокурора про здійснення кримінального провадження в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Обвинувачений ОСОБА_7 про виклики до органів досудового розслідування, день, час та місце проведення судових засідань повідомлявся шляхом публікації повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий Кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на офіційному веб-сайті суду.
Також, про усі судові засідання повідомлявся захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 ..
Отже, з врахуванням положень ч. 8 ст. 135, ст. 297-5, ч. 3 ст. 323 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_7 слід вважати таким, який знає про розпочате відносно нього кримінальне провадження, про підозру та висунуте йому обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, його статус, як особи, яка перебуває у розшуку, про виклики до органу досудового розслідування і суду, а тому під час кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), державою Україною, стороною обвинувачення та судом було вжито всі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Суд вважає, що ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду є реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 63 Конституції України, що є однією з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Крім того, судом проаналізовано кримінально-процесуальне законодавство на предмет наявності у ОСОБА_7 дипломатичного імунітету, який би унеможливлював розгляд вказаного кримінального провадження судом, однак такого не встановлено.
Указом Президента України від 10.06.1993 року № 198/93, врегульовано питання дипломатичного імунітету, однак депутати Держдуми РФ таким видом імунітету не наділені.
Жодна із ратифікованих Україною конвенцій, зокрема: Віденська конвенція про консульські зносини 1961 року; Конвенція про спеціальні місії 1969 року; Конвенція про запобігання та покарання злочинів проти осіб, які користуються міжнародним захистом, у тому числі дипломатичних агентів 1973 року; Конвенція про представництво держав у відносинах з міжнародними організаціями універсального характеру, не наділяють депутатів Держдуми РФ дипломатичним імунітетом.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
ОСОБА_7 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Згідно з ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_7 покарання межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 110 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна належному йому на праві власності.
На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів.
Під час досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 19.05.2022 року, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який слід залишити без змін, так як існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а також достатні підстави вважати, що обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_7 , слід рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.
Витрати за проведення експертиз, речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належному йому на праві власності на користь держави Україна.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України - залишити без змін, а початок строку відбування основного покарання рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, яка підлягає врученню обвинуваченому, вручити його захиснику, а інформацію про вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями ст.ст. 297-5, 323 КПК України та на офіційному веб-сайті суду, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3