Справа № 203/4367/24
Провадження № 1-кс/0203/3293/2024
УХВАЛА

22 листопада 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі:

заявника - ОСОБА_3 (в залі суду),

представника заявника (захисника) - адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого від 09.03.2022 року Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про закриття кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, з урахуванням уточненої редакції скарги ОСОБА_3 від 21.10.2024 року,

встановив:

27.08.2024 року через систему «Електронний суд» до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 (далі - заявник, скаржник) на постанову старшого слідчого від 09.03.2022 року Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про закриття кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 09.03.2022 року про закриття кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 27.08.2024 року, судову справу №203/4367/24, провадження №1-кс/0203/2537/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_5 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (слідчий суддя - ОСОБА_5 ) від 29.08.2024 року було повернуто скаржнику його скаргу.

Скаржник не погодився з ухвалою слідчого судді від 29.08.2024 року та подав 02.09.2024 року до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24.09.2024 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 було задоволено, ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2024 року (слідчий суддя - ОСОБА_5 ) про повернення скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого від 09.03.2022 року Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про закриття кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, було скасовано та призначено новий розгляд скарги в суді першої інстанції.

03.10.2024 року на адресу суду повернулись матеріли судової справи за скаргою на новий розгляд.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 07.10.2024 року, судову справу №203/4367/24, провадження №1-кс/0203/3293/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана судді канцелярією суду - 09.10.2024 року.

Ухвалою суду від 09.10.2024 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб у строк до 14.10.2024 року надати суду для огляду у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року.

21.10.2024 року через систему «Електронний суд» заявник подав до суду додаткові пояснення по справі, в яких уточнив вимоги скарги та склад учасників судової справи, просив суд:

- залучити в якості учасників справи: НАЗК, Секретаріат уповноваженого ВРУ з прав людини, ТУ ДБР, розташоване у місті Полтаві, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону;

- встановити в повідомленнях ОСОБА_3 неправдиві відомості, та які передбачені чи суперечать КК України, і в разі встановлення відсутності у повідомленнях ОСОБА_3 ознак кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, з боку командування НОМЕР_1 , визнати такі свідчення завідомо неправдивими, відповідно до вимог ст. 383 КК України;

- зобов`язати представників ДБР відкрити кримінальне провадження проти заявника, додатково за ст. 435-1 КК України, встановити в діях/рішеннях слідчих суддів необ`єктивність, необґрунтованість прийняття рішень, неповноту дослідження заяв ОСОБА_3 та інших доказів з матеріалів справ, як наслідок винесення безпідставних, незаконних рішень судів на користь кримінального правопорушника за ст. 383 КК України, тобто співучасть (пособництво) суддів у вказаному злочині, а також з метою в подальшому введення в оману суду або іншого уповноваженого органу за ст. 384 КК України;

- у разі встановлення в повідомленнях ОСОБА_3 об`єктивних обґрунтованих свідчень, а в рішеннях попередніх слідчих суддів об`єктивності та законності, визнати постанову від 09.03.2022 року слідчого ДБР ОСОБА_6 як незаконну, та визнати дії, бездіяльність осіб досудового розслідування незаконними та кримінально-корупційними правопорушеннями;

- у разі встановлення в повідомленнях ОСОБА_3 наявності інформації про кримінальні та корупційні правопорушення, визнати заявника викривачем корупції, визнати за ним та надати йому окремою ухвалою відповідний статус, з метою подальшого ефективного захисту його прав;

- надіслати повідомлення до НАЗК про участь у кримінальному провадженні викривача, залучити представника НАЗК на стороні ОСОБА_3 до розгляду заяви/скарги як експерта та контролюючий орган у сфері запобігання корупції;

- визнати заяву/скаргу ОСОБА_3 повідомленням про кримінально-корупційну злочинність слідчих ДБР та прокуратури, зазначених у витязі з ЄРДР, а також їх безпосередніх керівників;

- зобов`язати старше керівництво ДБР у м. Полтаві та прокуратури м. Одеса розпочати внутрішнє службове розслідування за участю ОСОБА_3 щодо кримінально-корупційної службової діяльності своїх підлеглих;

- передати (направити) матеріали розгляду заяви/скарги ОСОБА_3 представникам НАБУ із зобов`язанням розпочати досудове розслідування за участю ОСОБА_3 кримінально-корупційної злочинності в органах ДБР та прокуратури;

- зобов`язати ДБР після повторного відкриття кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року внести до ЄРДР відомості про інші кримінально-корупційні правопорушення командування ВЧ НОМЕР_1 та їх спільників щодо незаконного звільнення ОСОБА_3 з військової служби та наслідків від такого;

- зобов`язати ДБР після повторного відкриття кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року внести до ЄРДР відомості в розділ/графу підозрюваний осіб за переліком, вказаним у поясненнях;

- зобов`язати ДБР після повторного відкриття кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року винести/оформити підозри учасникам злочину/злочинів за статтями КК України, що їх стосуються, за переліком, вказаним у поясненнях;

- окремою ухвалою надати заявнику ОСОБА_3 статус викривача корупції;

- зобов`язати ДБР, відповідну прокуратуру, НАЗК здійснити належне забезпечення безпеки заявника ОСОБА_3 та членів його сім`ї; та додатково просив суд:

- здійснити розгляд заяви колегіально за аналогією закону, відповідно до ст. 31 КПК України;

- залучити до розгляду справи третіх осіб на стороні заявника як експертів з права;

- зобов`язати третіх осіб прийняти обов`язкову участь у розгляді заяви.

Ухвалою суду від 23.10.2024 року із занесенням до журналу судового засідання судом було відмовлено у задоволенні вимоги заявника про колегіальний розгляд справи та про визнання обов`язковою участі залучених заявником третіх осіб на його стороні та як експертів права, та задоволено вимогу заявника в частині залучення до участі у справі в якості інших осіб у кримінальному процесі (заінтересованих осіб), додатково вказаних заявником: Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК), Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного Регіону, та їх повідомлення про час, дату та місце розгляду скарги заявника на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Залучені органи державної влади були повідомлені судом про час та дати судових засідань з розгляду скарги судовими повістками.

Ухвалою суду від 22.11.2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання заявника про залучення експертів у судовій справі за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого від 09.03.2022 року Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про закриття кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Чергове судове засідання з розгляду скарги було призначене судом на 22.11.2024 року, в яке з`явився заявник та його представник, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Слідчий у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судовому засіданні до суду не надсилав.

11.11.2024 року слідчий виконав ухвалу суду від 09.10.2024 року та надав суду для огляду у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року.

Суд на підставі положень ст. ст. 138, 306 КПК України продовжив судове засідання за відсутності слідчого.

Під час судового засідання скаржник підтримав вимоги скарги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою повідомив суду таким чином, як про це вказано вище. Також заявник пояснив, що він постав проти корупції, слідчий у кримінальному провадженні нічого не здійснив та відмовляв у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні. Крім того, заявник наголосив на тому, що кримінальне провадження було відкрито не за всіма статями КК України, на які він вказав у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Представник заявника підтримав вимоги скарги та доводи заявника.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, його представника, вивчивши скаргу та наявні у справі докази, оглянувши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000042 від 29.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 09.03.2022 року було закрито кримінальне провадження №0000042 від 29.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у діях співробітників Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

За змістом оскаржуваної постанови слідчий вказав, що під час досудового розслідування ним був допитаний ОСОБА_3 . Слідчий встановив, що обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 мають ознаками цивільно-правових відносин та не свідчать про ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Також слідчий, аналізуючи склад кримінального правопорушення, дійшов висновку, що в діях посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відсутні об`єктивна, суб`єктивна сторони кримінального правопорушення. При цьому слідчий підсумував, що ним були проведені всі необхідні слідчі дії з метою встановлення істини, повноти та неупередженості розслідування.

З приводу року винесення оскаржуваної постанови чи то 2022 рік, чи то 2023 рік, на що посилався заявник, суд враховує його твердження та надані ним письмові порівняльні зразки, вважає їх доцільними, проте бере до уваги повідомлення самого слідчого, який зазначив, що ним саме 09.03.2022 року, а не 09.03.2023 року, було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Тому під час розгляду скарги суд вважає предметом скарги, зокрема, оскарження постанови слідчого від 09.03.2022 року про закриття кримінального провадження №0000042.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень пунктів 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 16-2 частини 1 статті 3 КПК України, викривач - це фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз вказаних вище обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, не здійснив усіх необхідних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування. Тому твердження заявника в частині оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження суд вважає обґрунтованими.

Водночас в іншій частині вимоги скарги, з урахуванням їх доповнень та уточнень, суд вважає необґрунтованими, оскільки КПК України визначає викривачем фізичну особу, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування. Тобто постановлення окремої ухвали слідчого судді з цього приводу КПК України не передбачено. Тим більше, що кримінальне провадження №0000042 від 29.03.2021 року на момент судового розгляду скарги закрите та слідчим не проводяться будь-які слідчі (розшукові) дії в рамках цього кримінального провадження, бо досудове розслідування у кримінальному провадженні вважається закінченим. Тому всі інші вимоги скарги щодо нового відкриття кримінального провадження, встановлення наявності чи відсутності ознак кримінально-корупційних дій інших осіб, на яких вказує заявник в уточненій скарзі, становлять нові заяви про вчинення кримінальних правопорушень, та в рамках кримінального провадження №0000042 є безпідставними, задоволенню не підлягають.

Так, з приводу оскарження постанови про закриття кримінального провадження, суд зазначає таке.

У ході судового розгляду скарги судом було встановлено, що в оскаржуваній постанові слідчий не посилається на здійснені ним слідчі (розшукові) чи процесуальні дії, які б він здійснив в рамках кримінального провадження, окрім допиту заявника з приводу обставин, викладених у заяві про кримінальне правопорушення.

При цьому суд враховує те, що посилаючись на відсутність складу кримінального правопорушення в діях посадових осіб військової частини, слідчий не взяв до уваги те, що заявник у своїй заяві від 23.02.2021 року про кримінальне правопорушення вказує на конкретних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_1 , а саме на: полковника ОСОБА_7 , підполковника ОСОБА_8 , підполковника ОСОБА_9 , підполковника ОСОБА_10 , майора ОСОБА_11 , начальника фінансової служби ОСОБА_12 , командира 1-го стрілецького батальйону ОСОБА_13 , капітана ОСОБА_14 , майора м/с ОСОБА_15 , лейтенанта ОСОБА_16 , нач. мед. пункту ОСОБА_17 , фельдшерів мед. пункту ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , юриста ОСОБА_20 . Проте слідчий не допитав цих осіб в якості свідків, не порівняв їх показання з показаннями заявника, на які слідчий посилається в оскаржуваній постанові.

Також суд бере до уваги те, що кримінальне провадження №0000042 від 29.03.2021 року розслідувалось слідчим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, щодо посадових осіб військової частини, але до ЄРДР не були внесені відомості та не проводилось досудове розслідування щодо інших статей КК України, інших осіб, на яких вказує заявник у своїй заяві про злочин, не надано їм належної оцінки, а саме: ст. ст. 26, 120, 151, 172, 255, 255-1, 255-3, 256, 358, 364, 364-1, 365, 367, 368, 368-3, 369-2, 375, 376, 382, 384, 389-1, 396, 401, 425, 426, 426-1 КК України; відносно посадових осіб Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області», м. Дніпро: нач. ЦПД та ППВ ОСОБА_21 , начальник ОСОБА_22 , лікар-психіатр ОСОБА_23 , лікар-психіатр ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ; відносно посадових осіб Державного закладу «Спеціалізована багатопрофільна лікарня №1 Міністерства охорони здоров`я України», м. Дніпро: ОСОБА_26 ; відносно посадових осіб Міністерства охорони здоров`я Головного управління Дніпропетровської ОДА, КП «Дніпропетровській обласний клінічний центр кардіології і кардіохірургії ДОР»: ОСОБА_27 , зав. відділення РЕХ ОСОБА_28 , зав. відділення кардіохірургії ОСОБА_29 , зав. кардіологічного відділення ОСОБА_30 , зав. від. інтервенційної кардіології ОСОБА_31 .

При цьому слідчий не витребував та безпосередньо не дослідив документи, про підроблення яких вказує заявник, не вирішені питання про призначення їх експертних досліджень з метою встановлення наявності чи відсутності ознак підроблення, на що вказує заявник.

Натомість прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що слідчий не виконав обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга в частині вимог про скасування постанови про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження - скасуванню. Натомість в іншій частині вимоги скарги є безпідставними та у їх задоволенні слід відмовити, бо такі не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею в рамках розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, з урахуванням вимог ст. ст. 3, 303, 307 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого від 09.03.2022 року Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про закриття кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, з урахуванням уточненої редакції скарги ОСОБА_3 від 21.10.2024 року, - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 09.03.2022 року про закриття кримінального провадження №0000042 від 29.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Матеріали кримінального №0000042 повернути до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, для продовження досудового розслідування.

У задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складений та проголошений 27.11.2024 року о 17:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1