Справа № 199/125/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Гупалівка, Магдаліновського району, Дніпропетровської області, громадянину України, неодруженому, який не має на утриманні дітей, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

З клопотання слідчої слідує, що у провадженні СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 04.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , «04.01.2025 року, приблизно о 18 годині 50 хвилин, знаходячись поблизу під`їзду будинку № 1 по вул. Галини Мазепи у м. Дніпро, побачив раніше незнайому йому жінку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка заходила до під`їзду за вищевказаною адресою.

В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в умовах воєнного стану, на майно, яке може перебувати у володінні ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , знаходячись у вказаному місці та вказаний час, тобто 04.01.2025 приблизно о 18 години 50 хвилин, поблизу під`їзду будинку № 1 по вул. Галини Мазепи у м. Дніпро, діючи умисно, з корисливих мотивів, наблизився до потерпілої ОСОБА_7 та почав з останньою діалог при цьому не даючи змоги потерпілій зайти в середину під`їзду.

Після чого, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, в ході діалогу наніс останній своєю рукою один удару в область лівої скроні, внаслідок чого, потерпіла ОСОБА_7 втратила рівновагу та впала на асфальтове покриття, при цьому ОСОБА_4 намагався шляхом ривку вихопити у потерпілої належну їй сумку чорного кольору, однак ОСОБА_7 утримувала при собі належне їй майно.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою подолання волі потерпілої ОСОБА_7 до вчинення можливого опору, став наносити останній численні удари своєю лівою рукою, не менше 5 ударів, по обличчю, спричиняючи тілесну ушкодження потерпілій, згідно довідки КНП «Міська клінічна лікарня №6», у вигляді: забій грудної клітини зліва, підшкірна гематома лівої щоки, тобто застосував відносно потерпілої насильство яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Після цього, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_4 скориставшись тим, що воля потерпілої ОСОБА_7 до вчинення можливого опору подавлена, попередньо застосувавши насильство яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, діючи умисно, в умовах воєнного стан, з корисливих спонукань та з метою наживи, відкрито викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: жіночу сумку чорного кольору з металевою емблемою на боці « L&F Lady Future Fashiom Bags Italia», в середині якої знаходились: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9A» синього кольору , грошові кошти у сумі 130 гривень, банківська карта для виплат АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , паспорт громадянина України та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця його вчинення з відкрито викраденим майном зник, розпорядившись відкрито викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду».

Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

05.01.2025 слідчим СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 , ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, визнав повністю.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- рапортом про виявлення кримінального правопорушення;

- заявою про вчинення кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду речей за участі потерпілої ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину та обшуку затриманої особи.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Щодо суспільної небезпеки, слідчий суддя приходить до висновку, що такий злочин має дуже високий ступінь суспільної небезпеки.

Крім того, ОСОБА_4 , на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем свого мешкання, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання та застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проти чого заперечував прокурор.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані прокурором матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

За даним кримінальним провадженням слідчий суддя враховує, що у відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у можливої причетності до вчинення ним умисного тяжкого злочину проти власності, за що законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, передбаченогоч. 4 ст. 186 КК України, на думку слідчого судді, вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обставини про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за який, у разі доведеності вини останнього передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Ці ризики вказують на те, що до ОСОБА_4 не може бути застосовано інші менш суворі запобіжні заходи згідно п. 1-4 ч. 1 ст. 176 КПК України, бо не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків передбаченим чинним законодавством та забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, у тому числі вироку суду, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового слідства, може продовжити скоювати кримінальні правопорушення.

Які не будь відомості про те, що ОСОБА_4 не може за станом здоров`я перебувати в умовах слідчого ізолятору відсутні та слідчому судді не надані.

Застосований до підозрюваного запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих діянь, а встановлені ризики є дійсними та триваючими..

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчий суддя на даному етапі не встановив.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до припису КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, за тяжкі злочини розмір застави становить від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум на 2025 рік затверджений Законом «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 року № 4059-IX для працездатних осіб складає 3028 грн.

Враховуючи всі обставини справи, майновий стан та особу підозрюваного ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 181680 грн. яка буде достатньою мірою гарантувати виконання ним, покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, на ОСОБА_4 необхідно відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти такі обов`язки: за першою вимогою прибувати на виклик суду; не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у зазначеному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави підозрюваний ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти, вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити суд.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 131,132,176,177,178,183,184,186,193,194,196,197 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровської області лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

На підставі ст. 197 КПК України встановити строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою ОСОБА_4 , - шістдесят днів та строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 05 січня 2025 року.

Визначити в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 дату закінчення дії ухвали - 05 березня 2025 року включно.

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 грн.

Підозрюваний ОСОБА_4 може бути звільнений під заставу, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, на строк дії ухвали до 05 березня 2025 року включно.

Підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави підозрюваний ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти такі обов`язки: за першою вимогою прибувати на виклик суду; не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у зазначеному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених обов`язків - два місяця з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручити учасникам кримінального провадження та негайно направити директору Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», - для виконання.

Відповідно до ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку підозрюваним, його захисником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

06.01.2025