Справа № 301/919/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2025 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іршавського районного суду Закарпатської області в місті Іршава кримінальне провадження № 0000002 від 01.01.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження с. Заріччя, Іршавського району Закарпатської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, працюючого вчителем географії Мукачівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 ім.Т.Г.Шевченка, Мукачівської міської ради, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

У ході досудового розслідування встановлено, що 31 грудня 2021 року близько 14 годин 20 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки Hyundai Tucson державний номерний знак НОМЕР_1 , в світлу пору доби, під час невеликого дощу, коли дорожнє покриття було вологим та чистим, при виїзді з правого краю проїзної частини, по вулиці Білецькій навпроти будинку №8 в місті Іршава Хустського району, в напрямку центру міста Іршава, всупереч п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху не переконався, що дані його дії будуть безпечними та не створять перешкод іншим учасникам руху, виконав виїзд на проїжджу частину дороги, не надавши перевагу в русі попутному транспортному засобу марки Hyundai Accent державний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_2 , який рухався по своїй смузі руху в сторону центру міста Іршава, в результаті чого на правій смузі руху навпроти будинку №8 по вулиці Білецькій, в місті Іршава під кутом 10 градусів допустив зіткнення передньою частиною, більше лівою автомобіля марки Hyundai Accent державний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_2 з задньою частиною, більше лівою, автомобіля марки Hyundai Tucson державний номерний знак НОМЕР_1 , а після транспортний засіб марки Hyundai Accent державний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_2 відкинуло у сторону правого тротуару та призвело до зіткнення з припаркованим біля тротуару автомобілем марки BMW державний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_3 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки Hyundai Accent державний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_2 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця шкірних покривів нижньої поверхні підборіддя з дрібними саднами на площині. При амбулаторному обстеженні та лікуванні в КНП «Іршавська MJI» діагностовано: перелом кута нижньої щелепи справа без значного зміщення фрагментів. Згідно висновку експерта №02-і від 14.01.2022 p., вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені від дії тупих, твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом і такими травмуючими предметами могли бути окремі виступаючі частини салону легкового автомобіля, в якому потерпілий знаходився водієм і можуть розцінюватися, як спричинені водію легкового автомобіля при центральному зіткненні з легковим автомобілем, що рухається попереду. За ступенем тяжкості виявлене у потерпілого ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді синця шкірних покривів нижньої поверхні підборіддя з дрібними саднами на площині слід кваліфікувати, як легке тілесне ушкодження, що має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, згідно п. 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р. Тілесне ушкодження у вигляді діагностованого рентгенологічно перелому нижньої щелепи справа без значного зміщення фрагментів, за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, що призвело до тривалого розладу здоров`я більше як 21 день, згідно 2.2.2. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р. Водій ОСОБА_3 за вищевикладених обставин грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п. 10.1. ПДР України, згідно яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Невиконання водієм ОСОБА_3 пункту 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_6 отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, тривалістю більше як 21 день.

У зв`язку з чим, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

17.01.2025 захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, наслідків задоволення даного клопотання, підтримав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та надав свою згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав у зв`язку із закінченням строків давності, наслідки закриття кримінального провадження №0000002 від 01.01.2022 з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі. На запитання суду щодо визнання вини, вказав, що відповідати на дане запитання відмовляється.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження підтримала, просить таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 вважає, що клопотання захисника обвинуваченого про застосування строків давності підлягає задоволенню.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, за його заявою (а.с.64 Т.1) було вирішено питання щодо розгляду справи у його відсутність (а.с. 29 Т.2).

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином, копію клопотання захисника обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження отримала завчасно, заяв чи клопотань від представника потерпілого до суду не надходило.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши надані сторонами докази у обгрунтування позицій, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження № 0000002 від 01.01.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає закриттю з підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, виходячи з наступного.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відповідно до ст.12 КК України за класифікацією кримінальних правопорушень, кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286 КК України є нетяжким злочином.

Згідно з встановленими обставинами у цьому кримінальному провадженні, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України було вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 31 грудня 2021 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ст. 73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Отже, визначений ст. 49 КК України строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності сплинув, при цьому ОСОБА_3 не заперечував проти застосування до нього звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до положень ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 згаданої статті закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Правилами ч.3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Водночас, частиною 5 статті 74 КК України передбачено можливість за вироком суду звільнення особи від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Отже, із аналізу вищевказаних положень Закону вбачається, що звільнення від покарання на підставі ч.5 ст. 74 КК України застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України, зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях особи складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та ч. 5 ст. 74 вказаного Кодексу.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Дана позиція суду узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі N 202/3148/16-к.

Підстав для не застосування строку давності у даному кримінальному провадженні, визначених ст. 49 КК України судом не встановлено, як і не встановлено підстав для зупинення чи переривання строків давності.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заяви, з огляду на те, що з моменту скоєння злочину минув строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника обвинуваченого про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити і звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Крім того, у кримінальному провадженні представником потерпілого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 був поданий цивільний позов про відшкодування завданої шкоди внаслідок дій обвинуваченого (а.с.247-250 Т.1 ).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановления ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Тому, у разі закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Щодо процесуальних витрат, суд зазначає, що об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа №203/241/17) сформулювала висновок з цього питання, який полягає в тому, що в разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрите на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З чого слідує, що процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.01.2022, є за необхідне, віднести на рахунок Держави.

Відповідно до ухвали слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 04.01.2022 та ухвал суду від 15.04.2022 та 21.09.2022 накладено арешт на вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.01.2022, а саме: автомобіль марки HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 та автомобіль марки HYUNDAI ACCENT д.н.з. Чеської республіки НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , а користувачем є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_2 , які в подальшому передані на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

У відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України арешт майна підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 284, 286, 288, 369-372, 376, 395 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 01.01.2022 відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.01.2022, віднести на рахунок Держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалами Іршавського районного суду Закарпатської області від 04.01.2022, 15.04.2022 та 21.09.2022 про накладення арешту на вилучене майно у кримінальному провадженні №0000002 від 01.01.2022- скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000002 від 01.01.2022:

- автомобіль марки «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 залишити у ОСОБА_3 ;

- автомобіль марки HYUNDAI ACCENT д.н.з. Чеської республіки НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , а користувачем є потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_2 , щопереданий на відповідальне зберігання матері потерпілого ОСОБА_9 - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1