ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/7891/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/436/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 вересня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Великий Бурлук Харківської області, громадянку України, незаміжню, не працевлаштовану, із середньою освітою, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:

-26.01.2024 Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

засуджено за ч.2 ст.309 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 26.01.2024 року, до призначеного покарання за даним вироком із застосуванням положень ст.72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідає 2 дні обмеження волі, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання - 1 рік 3 місяці позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 24 березня 2024 року, точний час в ході судового розгляду не встановлено, за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет» через телеграм канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », діючи умисно, всупереч ст.14 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №863 від 08.07.1999 року, а також ст.2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів за зловживання ними» №62/95ВР від 15.02.1995 року, замовила у невстановленої в ході досудового розслідування особи, для особистого вживання без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Після чого, 24.03.2024 року у невстановлений в ході судового розгляду час, але не пізніше 13 годин 07 хвилин, ОСОБА_7 отримала від невстановленої в ході судового розгляду особи через чат-бот « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на додаток «Telegram» повідомлення з реквізитами та координатами замовлення. Після чого, прибувши на вказане в повідомленні місце, ОСОБА_7 забрала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, тим самим незаконно придбала та почала зберігати вказану речовину з метою особистого вживання без мети збуту.

У цей же день, 24.03.2024 року близько 13 годин 07 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості за адресою: м.Харків, вул.Солдатська біля будинку 44, повідомила, що має при собі два згортки, обмотані ізоляційною стрічкою чорного кольору, всередині яких знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина - PVP. У подальшому під час проведення огляду місця події у період часу з 13 години 55 хвилин по 14 годину 02 хвилини за адресою: м.Харків, вул.Солдатська біля буд.44 ОСОБА_7 добровільно дістала з внутрішньої кишені своєї сумки та добровільно видала два згортки, обмотані ізоляційною стрічкою чорного кольору, в яких згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/121-24/8793-НЗПРАП від 02.04.2024 року міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, маса якої в перерахунку на масу наданої на дослідження речовини складає 2,6579 г., 2,4472г., що згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», відносяться до великих розмірів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації її дій, просить вирок скасувати та звільнити її від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження закрити. Зазначила, що вона раніше, а саме під час розгляду попереднього кримінального провадження щодо неї за ч.1 ст.309 КК України, не знала про наявність норми закону, яка передбачала звільнення від кримінальної відповідальності осіб, що добровільно звернулись до лікувального закладу. Наголосила, що вона добровільно пройшла курс лікування, не вживає більше наркотиків; сплатила всі судові витрати по цій справі; доглядає за хворою матір`ю похилого віку; її допомога захисникам України може бути кориснішою, ніж відбування покарання місцях позбавлення волі; щиро кається у скоєному й зазначає, що вона не скоїла злочину проти людини.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурора заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченої, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 про наявність підстав для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КПК України, є безпідставними.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 і ч.1 ст.285 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.309 КК України, яка передбачає вчинення аналогічних дій у значних розмірах, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст.309 КК України, що унеможливлює застосування до неї положень ч.4 ст.309 КК України.

Враховуючи викладене, посилання обвинуваченої ОСОБА_7 на те, що вона наразі добровільно пройшла курс лікування, не є підставою для звільнення від відповідальності.

Слід відзначити, незнання обвинуваченою ОСОБА_7 положень закону, зокрема ч.4 ст.309 КК України, під час її попереднього засудження за ч.1 ст.309 КК України, також не може слугувати підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у межах теперішнього провадження за ч.2 ст.309 КК України.

З огляду на наведене, підстави для скасування вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченої, відсутні.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_7 призначено згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, вчинила кримінальне правопорушення під час іспитового строку, незаміжня, не працевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, її щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Суд також взяв до уваги досудову доповідь центру пробації, з якої вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим, повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а тому підстав для його пом`якшення не вбачає.

Що стосується посилання обвинуваченої на наявність у неї хворої матері похилого віку, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для пом`якшення призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: