ВИРОК

Іменем України

19.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника полтерпілих: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0000888 від 29.10.2021 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює заступником начальника з адміністративно-господарської роботи ГО «Львівський АСК ТСО України», раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального Кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 , 29.10.2021, о 10 годині 42 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf Varіant» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. Науковій у м.Львові, у крайній лівій смузі для руху у напрямку до вул. Кульпарківської, при проїзді її ділянки поблизу будинку №96, порушила вимоги Розділу 1 п. 1.5, Розділу 2 п. п. 2.3 б), д); Розділу 12 п. п. 12.3, 12.4; Розділу 18 п. п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що вона, керуючи транспортним засобом із швидкістю 84-90 км/год., чим перевищила максимально дозволену швидкість на вказаній ділянці дороги, проявила неуважність до дорожньої установки та її змін, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників руху з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобілів, які рухалися по сусідніх смугах та перед нерегульованим пішохідним переходом зменшували швидкість і зупинилися, своєчасно не застосувала гальмування керованого нею автомобіля, не зупинилася перед пішохідним переходом, а продовжувала рух та, як наслідок, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка в цей момент переходила проїзну частину дороги з права на ліво відносно руху автомобіля в межах нерегульованого пішохідного переходу, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження, а саме тупу поєднану травму тіла у вигляді: крововиливів в лівій легені, розриву діафрагми, двохмоментного розриву селезінки, переломів поперечних відростків зліва 3,4,5-го поперекових хребців, переломів лонної, сідничної, крижової кісток зліва, закритого перелому лівої кульшової западини, обширних крововиливів в м`які тканини тазу, поперекової ділянки та лівого стегна і гомілки, синців на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча та на передньо-внутрішньо-задній поверхні ділянки лівого колінного суглобу з переходом на ліву гомілку, розвитку поліорганної недостатності, від яких 27.11.2021, перебуваючи на лікуванні відділенні анестезіологї та інтенсивної терапії КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» ОСОБА_10 померла.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю. Дала показання про те, що 29.10.2021 поспішала на роботу. Рухаючись по вул. Кульпарківській, у правій смузі, не помітила як ОСОБА_11 вибігла перед машиною і наштовхнулась на автомобіль. Після удару потерпілу відкинуло. Не помітила потерпілу через зупинені автомобілі, які там знаходились. Коли вона під`їжджала, то бачила тільки ОСОБА_12 , потім зрозуміла, що на пішоходному переході були також інші люди. Вона підбігла до потерпілої, звільнила дихальні шляхи та викликала швидку медичну допомогу. Також, повідомила сина потерпілої та її рідних про ДТП. Під час руху швидкість її автомобіля становила близько 85 км/год. Це була 11 година. Поліція перевірила обвинувачену на наркотики та алкоголь. Пізніше обвинувачена поїхала на вул. Топольну, у лікарню, куди відвезли потерпілу. Перший час допомагала потерпілим матеріально, оплачувала ліки, займалась пошуками крові для потерпілої. Потерпілі не писали розписки про отримання коштів. Нею частково відшкодована моральна шкода потерпілим.. Просила суд врахувати, що у вчиненому щиро кається, після ДТП швидкість руху не перевищує, попросила вибачення у потерпілих. На запитання представника потерпілого ОСОБА_9 повідомила, що до цього ДТП перевищувала швидкість один раз, що було зафіксовано на камери. Після ДТП права водія в неї не вилучали. В той момент вона працювала начальником аварійної служби. В її команду входили техніки аеродрому, які майже усі пенсіонери. Також просила суд не позбавляти її водійських прав, зважаючи на її роботу у Всеукраїнській громадській організації "Товариство сприяння обороні України" та наявності на її утриманні малолітньої доньки. Просила призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Пізніше в судових дебатах щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами поклалася на розсуд суду.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

В ході судового провадження судом створено всі необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що зокрема підтверджується тим, що в сторін кримінального провадження зауважень з цього приводу не виникло.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Під час вирішення питання по суті пред`явленого обвинувачення, суд, враховує вимоги п. 10 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно якого, однією з основних засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування покладається на слідчого та прокурора.

Стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості «поза розумним сумнівом» - рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року.

Диспозицією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження. Диспозиція цієї статті є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею необхідно звертатись до нормативних актів, які регламентують порядок дорожнього руху та експлуатації транспорту. При цьому, ознакою об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які утворюють реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, передбачених у цьому законі, і перебувають з ними у причинному зв`язку.

Безпосередньо дослідивши докази, подані під час судового розгляду, як стороною обвинувачення так і стороною захисту, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинувачену, потерпілих, дослідивши письмові нижченаведені докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд доходить до переконання, що незважаючи на повне визнання обвинуваченою своєї вини у пред`явленому їй обвинуваченні, вина останньої повністю та об`єктивно стверджується такими дослідженими по справі доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , наданими в судовому засіданні, яка пояснила, є донькою ОСОБА_10 , сестрою ОСОБА_6 . ОСОБА_7 - це сестра її покійної мами. Після ДТП ОСОБА_4 допомагала грошима, купляла ліки, її друзі здавали кров, але це бути часткові моменти. ОСОБА_13 не пропонувала гроші на поховання мами. Адреси поховання ні разу не запитувала. Через рік після ДТП ОСОБА_4 намагалась запропонувати надати їй реквізити для оплати, тітці і брату також запропонувала, Потерпіла ОСОБА_8 відмовилась та не дала реквізити, оскільки брату ці кошти були більше потрібні. Катерина просила вибачення у потерпілих, але в словах обвинуваченої не було щирості. Цивільний позов, пред`явлений до обвинуваченої, підтримала в повному обсязі.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що є сином ОСОБА_10 ОСОБА_4 в день ДТП зателефонувала до нього і сказала, що маму збила, нічого серйозного нема. Потім йому подзвонили зі швидкої і повідомили, що маму везуть в іншу лікарню. Після ДТП ОСОБА_4 не дзвонила, не пропонувала допомогу. Після апеляційного суду почала пропонувати, щоб він надав реквізити для оплати. До ДТП він проживав з матір`ю. Коли відбулась подія, він був студентом, навчався в ЛНУВМБ, мав 19 років, батька свого він не бачив. Мати була для нього опорою та підтримкою. На даний час він проживає один. ОСОБА_4 відшкодувала йому близько 70000,00 грн.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що є сестрою ОСОБА_14 . Ця ДТП забрала в дітей матір. Вона повністю підтримує цивільний позов. ОСОБА_4 допомогу не пропонувала. Після апеляційного суду відшкодувала 37000,00 грн. Обвинувачена запитувала де похована ОСОБА_10 , однак вона їй не повідомила цього.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.10.2021 по вул. Наукова, 96 у м. Львові, з фото таблицею до нього /т.2 а.с.71-76, 78-83/, відповідно до якого огляд проводився у світлу пору доби 13 год. 20 хв., асфальтобетонне покриття сухе, чисте; елементи вулиці - пішохідний перехід; на автомобілі «Volkswagen Golf Varіant» реєстраційний номер НОМЕР_1 наявні пошкодження: розбите скло, пошкоджений капот, пошкоджене ліве крило.

Схемою до протоколу місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.10.2021 по вул. Наукова, 96 у м. Львові /т.2 а.с.77/, складеною о 12:00 год. слідчим ВРЗСТ ЛРУП №2 ОСОБА_15 , за участю присутнього водія ОСОБА_4 , з якої вбачається місце розташування транспортного засобу «Volkswagen Golf Varіant» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у крайній лівій смузі для руху у напрямку до вул. Кульпарківської, 19 м від пішохідного переходу, 1.3 м від тротуару, дорожня розмітка 1.11,3 дод. 2 ПДР, 1.5 дод. 2 ПДР, 1.1 дод. 2 ПДР, дорожні знаки 5.35.1 та 5.35.2 дол. 1 ПДР.

Висновком експерта №197/2021 від 22.12.2021, за результатами проведення судово- медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /т.2 а.с.33-35/, відповідно до якого, згідно з медичними документами та при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_10 , 1968р.н. було виявлено тупу поєднану травму тіла у вигляді: крововиливів в м`які мозкові оболонки, крововиливів в лівій легені, розриву діафрагми, двохмоментного розриву селезінки, переломів поперечних відростків зліва 3,4,5-го поперекових хребців, переломів лонної, сідничної, крижової кісток зліва, закритого перелому лівої кульшової западини, обширних крововиливів в м`які тканини тазу, поперекової ділянки та лівого стегна і гомілки, синців на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча та на передньо-внутрішньо-задній поверхні ділянки лівого колінного суглобу переходом на ліву гомілку. Виявлена тупа поєднана травма тіла утворилась прижиттєво могла виникнути 29.10.2021 року внаслідок контакту з тупими предметами, котрими могли бути виступаючі частини кузова автомобіля, під час дорожньо- транспортної пригоди внаслідок наїзду транспортного засобу на пішохода, коли останній знаходився в вертикальному чи близькому до нього положенні, з подальшим падінням тіла на дорожнє покриття, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя момент її спричинення та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. 3. При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_10 ознак волочіння чи переїзду автомобілем нема. 5. Причиною смерті гр. ОСОБА_10 стала тупа поєднана травма тіла у вигляді: крововиливів в м`які мозкові оболонки, крововиливів в лівій легені, розриву діафрагми, двохмоментного розриву селезінки, переломів поперечних відростків зліва 3,4,5-го поперекових хребців, переломів лонної, сідничної, крижової кісток зліва, закритого перелому лівої кульшової западини, обширних крововиливів в м`які тканини поперекової ділянки та лівого стегна і гомілки, синців на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча та на передньо-внутрішньо-задній поверхні ділянки лівого колінного суглобу з переходом на ліву гомілку, що призвела до розвитку поліорганної недостатності і смерті та підтверджується даними судово-медичної експертизи її трупа, результатами судово-гістологічної експертизи кусочків внутрішніх органів та записами з медичної карти стаціонарного хворого. 7. Згідно з результатом токсикологічного дослідження №6986 від 01.11.2021 етанолу в крові гр. ОСОБА_10 на момент поступлення в лікувальний заклад виявлено не було.

Висновком експерта №СЕ-19/114-21/19328-ІТ від 24.11.2021, за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи /т.2 а.с.38-41/, відповідно до якого під час огляду наданого на дослідження автомобіля «Volkswagen Golf Varіant» реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено технічні пошкодження його передньої лівої частини (капоту та вітрового скла). Аналіз форми, локалізації виявлених пошкоджень дає підстави вважати, що вони могли утворитись внаслідок контакту з тілом пішохода. Встановити експертним шляхом місце наїзду автомобіля «Volkswagen Golf Varіant» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_10 не представляється можливим по причині відсутності достатнього комплексу слідової інформації, яка б могла установити картину зближення автомобіля та пішохода перед наїздом, чи безпосередньо вказати на місце наїзду.

Висновком експерта №СЕ-19/114-21/19322-ІТ від 23.11.2021, за результатами проведення судової автотехнічної експертизи /т.2 а.с.44-48/, відповідно до якого на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля марки «Volkswagen Golf Varіant» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля марки «Volkswagen Golf Varіant» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією.

Висновком експерта №237/21 від 25.11.2021, за результатами проведення судово-медичної експертизи /т.2 а.с.50-52/, відповідно до якого згідно інформаційному повідомленню завідуючої ВАІТ ЛШМД у потерпілої ОСОБА_10 було виявлено дифузне аксональне ураження головного мозку, травматичний субарахноїдальний крововилив, двобічні субдуральні гідроми, закрита хребетно-спинно-мозкова травма: переломи лівих поперечних паростків 3,4,5-го поперекових хребців, тупа травма грудної клітки, забій нижньої частини лівої легені, розрив лівого купола діафрагми з евентрацією органів черевної порожнини в плевральну порожнину, множинні переломи кісток тазу зліва (лонної, сідничної, крижової), закритий перелом лівої кульшової западини. Вказані ушкодження могли утворитись 29 жовтня 2021р. в результаті контакту з виступаючими частинами транспортного засобу внаслідок наїзду з вірогідним переїздом через тіло потерпілої тобто при ДТП і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. 6. При поступленні в ВАІТ ЛШМД в крові потерпілої ОСОБА_10 етанолу не виявлено.

Висновком експерта №КСЕ-19/114-21/20361 від 25.11.2021, за результатами проведення судової фототехнічної та авто технічної експертизи /т.2 а.с.57-62/, відповідно до якого за допомогою робочої станції експерта та спеціального програмного забезпечення проведено розкадровку наданого відеофайлу «ІМ60412» із якого вбачаються обставини та механізм розвитку ДТП. Отримані зображення кадрів записано на диск для лазерних систем зчитування ОУП-К, який залишається у спостережному провадженні в архіві канцелярії Львівського НДЕКЦ. Виходячи з даних відеофайлу «ІМО0412», довжини вказаного відрізку - 58 м та величини розрахованої вище абсолютної похибки, середня швидкість руху автомобіля марки «Volkswagen Golf Varіant» р.н. НОМЕР_1 безпосередньо перед моментом наїзду на пішохода знаходиться в межах 84...90 км/год. В даній дорожній ситуації при заданих в постанові про призначення експертизи вихідних даних, водій автомобіля «Volkswagen Golf Varіant» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинна була керуватись вимогами п.п. 18.1. та 18.4. чинних Правил дорожнього руху (детальніше див. дослідницьку частину даного висновку експерта). З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, в даній дорожній ситуації у водія автомобіля «Volkswagen Golf Varіant» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 була технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди (наїзду на пішохода), ця можливість для неї обумовлювалася дотриманням технічних вимог п.п. 18.1. та 18.4. чинних Правил дорожнього руху та для чого у вказаного водія не було завад технічного характеру. При заданих вихідних даних, порівнюючи фактичні дії водія автомобіля «Volkswagen Golf Varіant» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 в умовах місця події, з необхідними її діями в умовах розвитку даної дорожньої ситуації, приходимо до висновку, що в них вбачається суперечність технічним вимогам п.п. 18.1. та 18.4. чинних Правил дорожнього руху, при цьому вказаний факт суперечності знаходиться з технічної точки зору в прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди, стала суперечність дій водія автомобіля «Volkswagen Golf Varіant» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 технічним вимогам п.п. 18.1 та 18.4 чинних Правил дорожнього руху.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вона порушила правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Відповідно до вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29.11.2007 р.).

При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, характеризуючі дані обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно представлених суду документів - позитивних, зокрема: подяка ОСОБА_4 від 05.05.2021 р., висловлена директором ТОВ «ЗУША» ОСОБА_16 за сумлінну працю, відданість справі та сприяння у розвитку малої авіації на ЗПМ «ЦУНІВ», подяка ОСОБА_4 від 06.12.2022 р., висловлена начальником Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба бригадним генералом ОСОБА_17 , подяка ОСОБА_4 від 24.02.2023 р., висловлена командиром НОМЕР_2 окремої авіаційної ескадрильї полковником ОСОБА_18 , грамота про нагородження ОСОБА_4 начальником Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба бригадним генералом ОСОБА_17 , грамота Всеукраїнської громадської організації «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)» від 22.12.2023 про нагородження ОСОБА_4 за значний особистий внесок у справу розвитку та забезпечення статутної діяльності Громадській організації «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)», багаторічну та плідну співпрацю, високі особисті досягнення у трудовій діяльності, зразкове виконання посадових обов`язків та виявлений при цьому високий патріотизм, позитивні характеристики з місця роботи та місцем проживання, та те, що останняння на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває та те, що в обвинуваченої на утриманні перебуває дитина: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 05.05.2015 року). Суд також враховує, що в процесі розгляду справи обвинувачена частково відшкодувала потерпілим моральну шкоду в загальній сумі 155000грн.

Обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання: судом не встановлено.

Прокурор , представник потерпілих та потерпілі просили призначити обвинуваченій покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК Укораїни у виді 5 років позбавлення волі із застосуанням ст.75 КК України та встановлення іспитового строку 3 роки, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винної, наявність в неї на вихованні малолітньої дочки та обставини справи. Враховуючи наслідки кримінального правопорушення, що призвели до смерті особи та те, що обвинувачена до вчинення смертельної ДТП вчиняла порушення ПДР , а саме швидкісний режим в населеному пункті за місяць до вчинення нею смертельного ДТП, просили позбавити обвинувачену права керувати транспортними засобами на 3 роки. На думку потерпілих та їх представника робота обвинуваченої в рятувальній команді, яку вона очолює, не може бути переконливим доказом того, що її безпосередні обов`язки пов`язані лише з керуванням транспортним засобом, оскільки обвинувачена не є водієм команди та виконує управлінську та менеджерську функцію.

Захисник та обвинувачена просили призначити покарання без позбвалення волі, та не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Враховуючи викладені вище обставини та вимоги статтей 65, 68 КК України, дані про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин вчинено з необережності, тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: грубе порушення Правил дорожнього руху, перевищення швидкості в населеному пункті, незастосування своєчасного гальмування перед нерегульованим пішоходним переходом, що призвело до негативних наслідків та смерті особи, часткове відшкодування потерпілим моральної шкоди, наявність пом`якшуючої обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявності малолітньої дитини на вихованні в обвинуваченої, позитивні характеристики з місця роботи та проживання, думку потерпілих, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції статті, за якою кваліфіковано вчинений нею злочин у виді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При призначенні обвинуваченій додаткового покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.2 КК України, кваліфікується як тяжке. Правилами дорожнього руху регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватись усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що нехтування ОСОБА_4 вимогами ПДР призвело до тяжких наслідків у виді смерті потерпілої. Крім цього, як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_4 , вона вже порушувала швидкісний режим в населеному пункті раніше, що свідчить про небезпечність ОСОБА_4 як водія під час керування транспортним засобом.

Щодо звернення Львівської обасної організаії товариства сприяння обороні України від 01.04.2024р., де працює ОСОБА_4 та відповідає за організацію навчання персоналу щодо дій в аварійних ситуаціях, співпрацює з відповідними службами Державної авіаційної служби України, т використовує свої навчики водіння транспортними заслобами, з проханням не позбавляти ОСОБА_4 права керувати транспортними засобами, то суд відхиляє зазначено прохання, оскільки воно подано не стороною кримінального провадження. Крім цього, ОСОБА_4 не працює водієм, а виконує управлінську та допоміжну функцію.

Враховуючи, що судом не встановлено обставин, що позбавлення права керувати транспортними засобами істотно вплине на рівень життєдіяльності обвинуваченої та буде надмірним тягарем як для неї, суд доходить до висновку про призначення додаткового покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з урахуванням наявності пом`якшуючих обставим згідно ст. 66 КК України.

Таке визначене покарання обвинуваченій, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Що стосується цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_4 та ПАТ «СК «Українська страхова Компанія» суд зазначає наступне.

Позивач ОСОБА_6 просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на його користь 216 000,00 грн. (двісті шістнадцять тисяч гривень) страхового відшкодування пов`язаного зі смертю годувальника, заподіяної смертю потерпілої ОСОБА_10 , внаслідок ДТП, що сталась 29.10.2021 року, 18 000,00 грн. (вісімнадцять тисяч гривень) моральної шкоди. Крім того просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь 400 000,00 гривень (чотириста тисяч гривень 00 копійок) моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої ОСОБА_10 , внаслідок ДТП, що сталась 29.10.2021 року.

ОСОБА_6 позов обґрунтовує тим, що впродовж навчання, до моменту смерті матері фактично перебував на її утриманні, оскільки своїх доходів не мав, а її доходи для нього були основним джерелом засобів до існування, а також з врахуванням ст. 199 Сімейного кодексу України, ОСОБА_6 на дату смерті матері мав право на одержання від неї утримання, у зв`язку з чим останній належить до категорії осіб, передбачених вимогами ст. 1200 Цивільного кодексу України, яким відшкодовується шкода, завдана смертю потерпілої, у зв`язку із втратою годувальника (являється сином померлої - студентом, який не досягнув 23 років).

В судовому засіданні в ході розгляду позовних вимог по суті ОСОБА_4 позовні вимоги в частині моральної шкоди, які заявлено до неї, визнала частково у розмірі 75 000,00 грн., яку станом па даний час відшкодовано, решту пред`явлених вимог у розмірі 325 000,00 грн. ОСОБА_4 не визнає.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» щодо цивільного позову зазначив, що цивільний позивач ОСОБА_6 не надав документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній календарний рік. Зазначені документи, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є обов`язковими для виплати страхового відшкодування. Звертає увагу на тому, що позивач всупереч ст. 33-1 вищевказаного Закону не сприяв страховику в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме: не надав для огляду транспортний засіб, не повідомив страховика про всі відомі обставини та не надав для огляду та копіювання наявні документи щодо ДТП. Зазначає, що відповідно до п. 27.2 ст. 27 27.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2021 року становила 6000 грн. Звертає увагу на тому, що померла ОСОБА_10 не мала на утриманні ОСОБА_6 , оскільки сама перебувала на утриманні держави, оскільки отримувала пенсію по інвалідності та державну соціальну допомогу. Зазначає, що право на відшкодування моральної шкоди мають ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_6 , а тому відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір моральної шкоди кожному із них не може перевищувати 18000 грн.

Потерпіла ОСОБА_8 подала до суду цивільний позов, у якому просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на її користь 26 000,00 грн. ( двадцять шість тисяч гривень) моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої ОСОБА_10 , внаслідок ДТП, що сталась 29.10.2021 року, стягнути з ОСОБА_4 на її користь грошові кошти в сумі 109 451,22 грн. ( сто дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят одну гривню 22 коп.) (що в себе включає: витрати на поховання - 16 013,00 грн. та витрати, які пов`язані із лікуванням ОСОБА_10 - 93 438,22 грн.), та стягнути з ОСОБА_4 на її користь 510 000,00 гривень (п`ятсот десять тисяч гривень 00 копійок) моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої ОСОБА_10 , внаслідок ДТП, що сталась 29.10.2021 року.

Позов в частині стягнення страхового відшкодування - моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої ОСОБА_10 обґрунтовує тим, що на підставі пункту 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно з яким страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством па день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. В даному випадку є коло осіб, яким належить право на страхове відшкодування, в якості моральної шкоди, а саме: рідний син - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_21 , батько - ОСОБА_22 та дочка померлої - ОСОБА_8 . ОСОБА_23 зазначає, що батьки матері (дідо, бабця Позивача) - ОСОБА_22 , ОСОБА_21 відмовились від права на одержання своєї частини відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_23 , що підтверджується долученими заявами ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , тому на момент подачі даного позову ОСОБА_23 стягненню підлягає розмір моральної шкоди, до якої включається окрім частини ОСОБА_23 , частина батьків померлої матері ОСОБА_24 . Однак, після подачі цивільного позову та при здійсненні розгляду даної цивільної справи ОСОБА_21 помирає, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданого 25.03.2022 року, яке долучено до даної відповіді на відзив. На момент ДТП (29.10.2021 року) мінімальна заробітна плата становила 6 000, 00 грн., у місячному розмірі, що затверджено Законом України "Про Державний бюджет на 2021 рік", відповідно на дату подачі позову розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню зі страхової компанії становить 54 000,00 грн. (частки ОСОБА_25 та батьків померлої за мінусом частки ОСОБА_26 ) (6 000, 00 (мінімальна заробітна плата на 29.10.2021 р.) х 12 місяців = 72 000, 00 гри. /4 хЗ ), однак з врахуванням того, що бабця ОСОБА_23 померла, розмір моральної шкоди зменшився на 36 000 грн. (54 000,00 грн. - 18.000 грн. (частка моральної шкоди померлої бабці Позивача - ОСОБА_21 ). Просила врахувати, те, що ОСОБА_6 подав цивільний позов про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування на загальну суму 234000 гри. (216 000,00 грн. (втрата годувальника) + 18000,00 грн.(моральна шкода), при ліміті страхової відповідальності - 260 000 грн., тому за таких обставин з страхової компанії в межах ліміту відповідальності підлягає стягненню па користь ОСОБА_8 моральна шкода в розмірі 26 000,00 грн (що включає 18000,00 грн. - частка моральної шкоди ОСОБА_23 та частину в розмірі 8 000,00 грн. із частки ОСОБА_22 , який відмовився від своєї частки моральної шкоди на користь ОСОБА_23 згідно наданої нотаріальної заяви ). Решта суми моральної шкоди - 10 000,00 грн. залишок частки ОСОБА_22 , що є поза межами ліміту страхової відповідальності, в порядку ст. 1194 Цивільного кодексу України підлягає стягненню з ОСОБА_4 .

З приводу пред`явленого позову в частині стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди ОСОБА_8 зазначає наступне. Втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню та ніхто не може її замінити; відновити попередній стан її життя в прямому сенсі є неможливо. Фактично позбавлена можливості мати підтримку з боку матері, її участі у житії, піклування, спілкування, проведення часу, отримання від неї порад та настанов. Внаслідок смерті матері їй завдано суттєвих психологічних страждань, що призвело до внутрішнього неспокою, тривоги. Також, відбулись негативні зміни в житії ОСОБА_8 : щоденні думки та спогади про подію, емоційні реакції при згадуванні, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення. Слід врахувати, що під час перебування матері на лікуванні ОСОБА_8 змушена була переважно бути з нею в медичному закладі, тим самим ОСОБА_8 змушена була тривалий час відпрошуватись із роботи та перекладати свої трудові обов`язки на інших працівників. Таким чином, вище наведене підтверджує, що вчиненням тяжкого злочину, що спричинило смерть матері, беззаперечно їй це завдало моральної шкоди, яка виразилась у душевному та психічному стражданні та переживанні та оцінюється нею у розмірі 510 000,00 грн., яку частково відшкодовано у розмірі 30 000,00 грн.

В судовому засіданні в ході розгляду позовних вимог по суті ОСОБА_4 позовні вимоги в частині моральної шкоди, які заявлено до неї, визнала частково у розмірі 75 000,00 гри., решта пред`явлених вимог у розмірі 43 5 000,00 грн. не визнає, при цьому фактично сплачено на користь ОСОБА_8 суму 30 000,00 грн.

Представником відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» подано відзив на позов ОСОБА_8 , в якому покликався на те, що відповідно до законодавства, що регулює правові відносини між страхувальником і страховиком, позивачкою не виконано ряд вимог, а саме, що із заявою вона звернулася тільки 10 лютого 2022 року. Крім цього не надали переліку документів, встановленого для підтвердження страхового випадку. Відтак вважає, що у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», ще не наступило обов`язку перед позивачкою щодо виплат страхових сум, у зв`язку з чим, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог. Заяви, які були подані до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» від імені ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про відмову від своєї частки моральної шкоди є безпідставними, оскільки до таких заяв не долучено копій паспорту для ідентифікації осіб, а тому дійсне волевиявлення батьків загиблої невідоме.

Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду цивільний позов до ОСОБА_4 , згідно з яким просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь грошові кошти в сумі 100 000,00 гривень (сто тисяч гривень 00 копійок), в якості відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи такий позов, ОСОБА_7 посилалась на таке. Наслідками суспільно - небезпечних діянь зі сторони Відповідача - ОСОБА_4 , які виразились у злочині, передбаченому ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, що спричинило смерть ОСОБА_10 , їй, як потерпілій, завдано значної моральної шкоди, яка полягає у душевних і психічних стражданнях, у зв`язку із втратою близької людини (рідної сестри). Зазначила, що втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню та ніхто не може її замінити; відновити попередній стан життя неможливо. Фактично з померлою рідною сестрою була дуже добрих відносинах, постійно одна одну відвідували, періодично разом проживали, завжди ОСОБА_7 допомагала їй, останній рік спільно з нею доглядали онкохвору матір, однак ОСОБА_4 своїми протиправними діями все це перекреслила та позбавила ОСОБА_7 можливості бачити рідну сестру, спілкуватись з нею, проводити разом час, отримувати від неї допомогу та допомагати їй. Внаслідок смерті рідної сестри ОСОБА_7 завдано суттєвих психологічних страждань, що призвело до внутрішнього неспокою, тривоги. Також, відбулись негативні зміни в житті ОСОБА_7 : щоденні думки та спогади про подію, емоційні реакції при згадуванні, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення. Таким чином, вищенаведене підтверджує, що вчиненням ОСОБА_4 тяжкого злочину, що спричинило смерть рідної сестри, беззаперечно їй це завдало моральної шкоди, яка виразилась у душевному та психічному стражданні та переживанні. З приводу розміру грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_7 вважає, що такий розмір з врахуванням розумності і справедливості оцінений нею у 100 000,00 грн., який відшкодовано ОСОБА_4 частково в розмірі 50 000,00 грн.

В судовому засіданні в ході розгляду позовних вимог по суті ОСОБА_4 позовні вимоги в частині моральної шкоди, які заявлено до неї, визнала частково у розмірі 50 000,00 грн., які фактично сплачено, решта пред`явлених вимог у розмірі 50 000,00 грн. не визнає.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. зі змінами та доповненнями, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

За змістом ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Відповідно до статті 35.1. Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Згідно з п. 27.2 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Відповідно до ч. 4 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правовий аналіз наведеної норми Основного Закону свідчить про наявність механізму такого захисту, за умов додержання правил відповідних проваджень.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 26.1. ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов`язана із дорожньо-транспортною пригодою, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Суд, заслухавши доводи учасників процесу щодо обґрунтування та заперечення позовних вимог, дослідивши фактичні обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і глибину фізичних та моральних страждань, яких зазнали потерпілі, кожен окремо, а також обставини, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода з урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченої, доходить до такого висновку.

Вирішуючи питання цивільного позову позивачки ОСОБА_8 до відповідачки обвинуваченої ОСОБА_4 , в частині матеріальної шкоди в сумі 109451 (сто дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн. 22 коп., суд вважає, що такий підлягає задоволенню у повному обсязі, зважаючи, що обвинувачена визнала позов в цій частині.

Цивільний позов ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди на суму 400000 (чотириста тисяч) грн. підлягає частковому задоволенню в сумі 325000,00 грн., виходячи з того, що ОСОБА_4 частково відшкодовано шкоду в розмірі 75000,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_7 до обвинуваченої ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди на суму 100000 (сто тисяч) грн. підлягає частковому задоволенню в сумі 50000,00 (100000,00 50000,00 грн. сплачених), виходячи з пояснень позивачки та встановлених у суді фактичних обставин справи.

Цивільний позов ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди на суму 510000 (п`ятсот десять тисяч) грн. підлягає частковому задоволенню в сумі 350000,00 грн. Виходячи з того, що ОСОБА_4 частково відшкодовано шкоду в розмірі 30000,00 грн. При цьому, суд бере до уваги поведінку обвинуваченої після ДТП, під час лікування потерпілої та в ході судового розгляду справи та матеріальне становище. А тому з урахуванням частково відшкодованої моральної шкоди з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 підлягає стягненню в сумі 320000,00 грн. (350000,00 - 30000,00 грн. сплачених).

Суд спростовує доводи відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», що ОСОБА_6 в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надав документів, що підтверджують доходи померлого за попередній (до настання ДТП) календарний рік, оскільки такі документи не впливають на обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування в розмірі, гарантованому п. 25.2 ст. 25 цього Закону (загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку), на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 455/26/16-ц (провадження № 61-24438св18). Тобто, спеціальним законом гарантовано мінімум страхової виплати для утриманця, у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Разом з тим як зазначив ОСОБА_6 впродовж навчання у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Ґжицького, до моменту смерті матері фактично перебував на її утриманні, оскільки своїх доходів не мав, а її доходи для нього були основним джерелом засобів до існування, з батьком не проживав, оскільки відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_27 розірваний 07.08.2003 року, а також з врахуванням ст. 199 Сімейного кодексу України, ОСОБА_26 на дату смерті матері мав право на одержання від неї утримання, у зв`язку з чим останній належить до категорії осіб, передбачених вимогами ст. 1200 Цивільного кодексу України, яким відшкодовується шкода завдана смертю потерпілого, у зв`язку із втратою годувальника (являється сином померлої - студентом, який не досягнув 23 років).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі №465/4621/16-к. Згідно з якою положення частини 1 статті 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України як юридичної особи, на яку статтею41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено обов`язок відшкодування такої шкоди. Для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим.

Обґрунтованою також є позовна вимога ОСОБА_6 до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої ОСОБА_10 в сумі 18000,00 грн. та підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» то судом встановлено, що цивільно правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Volkswagen Golf Varіant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована у ПАТ « Страхова компанія «Українська страхова група» згідно з полісом № ЕР 201967709 від 24.11.2020 року з терміном дії з 28.11.2020 по 27.11.2021 року. Відповідно до вказаного полісу ліміт страхової відповідальності страховика за шкоду життю та здоров`ю складає 260000 (двісті шістдесят тисяч) грн. 00 коп., що сторонами не оспорюється.

Відтак цивільний позов ОСОБА_6 до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування на суму 216000,00 підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що на час смерті мами він навчався і потребував на утриманні матері, та начався у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Ґжицького, що підтверджується довідкою №84, виданою Деканом факультету харчових технологій та біотехнології /т.1 а.с.67/. Разом з тим, з врахуванням вимог ч.1,2 ст. 1202 ЦК України вказану вище суму необхідно стягнути одноразово одним платежем.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на суму 26000 (двадцять шість тисяч) грн. 00 коп. підлягає задоволенню у повному обсязі, зважаючи на наявність заяви ОСОБА_22 про відмову від своєї частини на її користь.

Приймаючи рішення в цій частині, суд виходить з того, що позовні вимоги заявлені в межах ліміту, що передбачений страховим полісом № ЕР 201967709 від 24.11.2020 року, який становить 260000,00 грн.

Суд віхиляє твердження захисника обвинуваченої та обвинуваченої щодо правильності розміру моральної шкоди, з огляду на те, що потерпілі є близькими родичами та перебували з ОСОБА_10 у близьких сімейних відносинах та безумовно смерть ОСОБА_10 вплинула на їх життя, емоційний стан та життєвий розпорядок, що призвело до заподіяння їм значних моральних страждань.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Зважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні проводилися судово технічні експертизи та вартість яких, за обвинувальним актом становить 6349 (шість тисяч триста сорок дев`ять) грн. 00 коп., то вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні диск DVD-R, слід зберігати при матеріалах судового провадження.

Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль марки «Volkswagen Golf Varіant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно розписки ОСОБА_28 від 23.12.2021 року повернутий йому на зберігання, після набрання вироком законної сили, слід вважати повернутим власнику, з правом розпоряджатися на власний розсуд.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75,76 КК України, статтями 368, 370, 371, 374, ч.15 ст. 615 КПК України,-

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК Україн, та призначити їій покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за цим вироком з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки, за умови, що вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з вимогами ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код № НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) моральну шкоду в розмірі 325 000 (триста двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (м. Київ, вул.. Федорова, 32-А , ) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний код ) 216000 (двісті шістнадцять тисяч гривень) грн. 00 коп. страхового відшкодування.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (м. Київ, вул.. Федорова, 32-А , ) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) 180000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої ОСОБА_10 .

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 (ідентифікаційний код № НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_8 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) моральну шкоду в розмірі 320000 (триста двадцять тисяч гривень) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 (ідентифікаційний код № НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_8 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) витрати пов`язані із поховання та лікуванням ОСОБА_10 в розмірі 109451 (сто дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн.. 22 коп.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (м. Київ, вул.. Федорова, 32-А , ЄДРПОУ 30859524) на користь ОСОБА_8 ( ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) 26000 (двадцять шість тисяч) грн.. 00 коп. моральної шкоди, завданої смертю матері ОСОБА_10 .

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 (ідентифікаційний код № НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_8 ) моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 6349 (шість тисяч триста сорок девять) гривень 00 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Речовий доказ у кримінальному провадженні диск DVD-R, зберігати при матеріалах судового провадження.

Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль марки «Volkswagen Golf Varіant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно розписки ОСОБА_28 від 23.12.2021 року повернутий йому на зберігання, після набрання вироком законної сили, вважати повернутим власнику, з правом розпоряджатися на власний розсуд.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1