ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2507/24

06 грудня 2024 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 від 07.06.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Драбів Черкаської обл., громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, на утриманні має одну неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 07.06.2024 близько обідньої пори, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись у парку неподалік КНП «Перша Черкаська міська лікарня», яке розташоване по вул. Дахнівській 32 в м. Черкаси, умисно, незаконно, всупереч встановленому законом порядку обігу психотропних речовин Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», без мети збуту, з метою особистого вживання, незаконно придбав, знайшовши на узбіччі поблизу стежки три полімерні пакетики, всередині яких знаходилася відповідно до висновків експертів № СЕ-19/124-24/8801-НЗПРАП від 13.06.2024, № СЕ-19/124-24/8796-НЗПРАП від 13.06.2024 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP загальною масою 15,228 г, яку ОСОБА_4 у подальшому зберігав та перевозив при собі без мети збуту у правій кишені шортів, як пасажир автомобіля марки ВАЗ 2106 номерні знаки НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , до моменту виявлення та вилучення 07.06.2024 о 16.10 год. під час здійснення особистого обшуку працівниками Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області на блокпосту в с. Благодатне Золотоніського р-ну Черкаської обл. Загальна маса вилученої психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, складає 15,228 г., що відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 № 188 становить особливо великі розміри.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому, зрозумів всю протиправність своєї поведінки.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин, без мети збуту, вчинене в особливо великих розмірах.

У судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України: незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин, без мети збуту, вчинене в особливо великих розмірах.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту першого частини першої статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, які характеризують його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, має постійне місце проживання та реєстрації, на «Д» обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має позитивну характеристику з місця роботи.

Разом із тим, враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає за можливе врахувати у якості обставин, що пом`якшують його покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 309 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати ступеню суспільної небезпеки вчинених ним дій та наслідків, буде необхідним і достатнім для виправлення останнього і попередження вчинення ним нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Окрім цього, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Питання речових доказів буде вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.368,370,373,374,376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо ОСОБА_4 протягом іспитового строку один рік, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 3407,76 грн.

Речові докази: психотропну речовину PVP, загальною масою 15,228 г., яка передана на зберігання до кімнати речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1