Справа № 215/7551/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000431 від 06.11.2024 щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню технічну освіту, не працюючого, не одруженого, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, на обліку у лікаря-психіатра не перебуваючого, звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 05.01.1999 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ст.ст.44 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.45 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 23.06.1999 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.43 КК України частково приєднано покарання за вироком від 05.01.1999 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна. Звільнений 17.04.2003 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 рік 9 місяців 17 днів;

- 17.05.2004 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.297, ч.1 ст.289, ст.15 ч.3 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. Звільнений 05.03.2010 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 5 місяців;

- 07.04.2011 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.321, ч.2 ст.307, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком від 17.05.2004 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі 6 років 3 місяці. Звільнений 13.09.2016 по відбуттю строку покарання;

- 21.02.2018 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 10.04.2018 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185 до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначене покарання поглинено покаранням за вироком від 21.02.2018, до відбуття 5 років позбавлення волі;

- 27.11.2018 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за вказаним вироком та вироком від 10.04.2018 остаточно до відбуття призначено 5 років 3 місяці позбавлення волі;

- 10.12.2019 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за вказаним вироком та вироком від 27.11.2018 остаточно до відбуття призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10.02.2023 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 01.05.2023 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі п.1-2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76, ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. 17.10.2023 знятий з обліку Тернівського РВ м. Кривого Рогу ФДУ ЦП в Дніпропетровській області у зв`язку з новим засудженням;

- 18.08.2023 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.184, ч.2 ст.353, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 6 років. Згідно ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.05.2023 із застосуванням п.1 ч.1 ст.72 КК України та за сукупністю вироків до відбуття визначено 6 років 3 місяці позбавлення волі. 23.07.2024 звільнений з П`ятихатської виправної колонії (№122) умовно-достроково на невідбутий строк 5 років 1 місяць 20 днів для проходження військової служби за контрактом,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальні проступки за наступних фактичних обставин.

Станом на 05.11.2024 ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , на посаді стрільця 2-го стрілецького спеціалізованого відділення 2-го стрілецького спеціалізованого батальйону 1-ої стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , ВОС-100915А, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, приблизно о 14:00 годині, знаходячись біля магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_3 , з яким після привітання присіли на лавку поруч з вищезазначеним магазином-кафе.

У цей час на мобільний телефон ОСОБА_3 надійшов виклик та останній дістав його з внутрішньої кишені сумки, яка знаходилась у нього через плече, і не зачинивши кишеню сумки, почав розмовляти по мобільному телефону.

ОСОБА_2 , знаходячись на лавці поруч з магазином-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , помітив відкриту кишеню сумки, яка висіла через плече у ОСОБА_3 , зазирнув у неї і побачив банківську картку, яка належить ОСОБА_3 та у ОСОБА_2 раптово виник прямий умисел на заволодіння банківською карткою.

Так, ОСОБА_2 , в зазначений вище час та місці, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що банківська карта є офіційним документом, тобто є електронним платіжним документом, як засобом доступу до банківського рахунку, відповідно ст.1 Закону України «Про інформацію», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», користуючись відсутністю уваги зі сторони ОСОБА_3 , який розмовляв по мобільному телефону та тим, що сумка знаходиться у останнього через плече і звернута до спини, дістав з кишені сумки пластикову банківську картку банку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 , дійсну до 11/26, яка належить ОСОБА_3 та сховав її до кишені куртки, в яку був одягнений. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_2 покинув місце вчинення кримінального правопорушення і таким чином, викрав офіційний документ, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфікуються як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками викрадення офіційного документу вчиненого з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_2 , 05.11.2024, приблизно о 14.00 годині, знаходячись на лавці поруч з магазином-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , побачив, що у належній ОСОБА_3 сумці разом з банківською карткою АТ «ПУМБ», знаходиться паспорт громадянина України у формі ID-картки, номер НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданий 25.03.2022 року органом 1229.

У вказаний час та місці у ОСОБА_2 виник прямий умисел, направлений на викрадення паспорту, що належить ОСОБА_3 .

Так, 05.11.2024, приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, скориставшись тим, що ОСОБА_3 розмовляє по мобільному телефону, залишивши відкритою кишеню сумки, яка знаходилась у нього через плече, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з корисливих мотивів, переслідуючи мету на заволодіння будь-яким способом паспортом, з метою подальшого його використання в особистих інтересах, розуміючи, що паспорт громадянина України є важливим особистим документом, який посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, a тому має силу офіційного документа, не маючи наміру подальшого його повернення власнику або до уповноважених органів, з метою його подальшого використання у власних цілях, з порушенням законного порядку, установленого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», взяв до рук із сумки паспорт громадянина України у формі ID-картки, номер НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданий 25.03.2022 року органом 1229 та в послідуючому покинув місце вчинення кримінального правопорушення і таким чином, викрав паспорт, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфікуються як кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України, за ознаками незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.12.2024 постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження за №0000431 від 06.11.2024 вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчинив кримінальні проступки, передбачені: ч. 1 ст. 357 КК України за ознаками викрадення офіційного документу вчиненого з корисливих мотивів; ч. 3 ст. 357 КК України за ознаками незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом.

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Прокурором в обвинувальному акті зазначено, що оскільки підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, тому відповідно до положень ст.ст. 381, 382 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 3 ст. 357 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_2 в присутності захисника ОСОБА_4 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінальних проступків беззастережно визнає в повному обсязі, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінальних правопорушень та згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Органом досудового розслідування встановлено фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 3 ст. 357 КК України, як беззаперечно визнані обвинуваченим та підтверджуються належними та допустимими доказами, які досліджені судом.

Обґрунтованість обвинувачення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_2 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Потерпілий ОСОБА_3 подав до суду заяву про згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено обставини вчинення ОСОБА_2 кримінальних проступків, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 та ч. 3 ст. 357 КК України, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі.

Дослідивши у сукупності матеріали кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_2 суд приходить до висновку про доведеність вини останнього у вчиненні кримінальних проступків за: ч. 1 ст. 357 КК України за ознаками викрадення офіційного документу вчиненого з корисливих мотивів; ч. 3 ст. 357 КК України за ознаками незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд керується ст.ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченою ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_2 , передбачені ч.1 ст.357 КК України та ч.3 ст.357 КК України, є кримінальними проступками.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, про що зазначає сторона обвинувачення та підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_2 встановлено, що він не одружений, має середньо-технічну освіту, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, особою з інвалідністю не являється, має зареєстроване та фактичне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває та не перебував, звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога: з 23.03.2010 по 08.06.2017 з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності; з 03.09.2018 по 27.03.2023 з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психостимуляторів, синдром залежності; з 27.03.2023 з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання декількох психоактивних речовин, синдром залежності. ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , займає посаду стрільця 2-го стрілецького спеціалізованого відділення 2-го стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої 1-ої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ), за місцем проходження військової служби характеризується негативно. ОСОБА_2 раніше неодноразово судимий. Звільнений 23.07.2024 ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області згідно зі ст. 81-1 КК України умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом, невідбутий строк 5 років 01 місяць 20 днів за вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.08.2023 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.184, ч.2 ст.353, ч.1 ст.70 КК України, ч.1 ст.71 КК України із застосуванням п.1 ч.1 ст.72 КК України, яким до відбуття визначено 6 років 3 місяці позбавлення волі.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх вид, суспільну небезпечність та наслідки, вищезазначені дані щодо особи обвинуваченого та ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин; а також те, що він будучи раніше судимий та звільнений умовно-достроково від відбування покарання на 5 років 01 місяць 20 днів та протягом цього строку вчинив нові кримінальні правопорушення.

Крім того, суд враховує те, що обвинувачений є військовослужбовцем, у зв`язку з чим, відповідно до положень ст. 61 КК України останньому не може бути призначено покарання у виді обмеження волі.

Вказані відомості дають підстави для призначення покарання обвинуваченому в межах санкцій ч. 1, ч.3 ст.357 КК України у виді пробаційного нагляду.

Суд зазначає, що згідно зі ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується під умовою того, що звільнена особа не скоюватиме протягом невідбутої частини покарання нового злочину. Тому в разі вчинення такою особою протягом строку умовно-дострокового звільнення нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Аналогічні положення щодо призначення покарання містяться також у ч. 3 ст. 81-1 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, складання покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків здійснюється відповідно до вимог ст.72 КК України, згідно якої менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду.

Крім того, відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК України) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК України) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення, вина у вчиненні яких доведена у даному кримінальному провадженні, в період строку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.08.2023, остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити за правилами ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.08.2023, з урахуванням положень ст.72 КК України, у виді позбавлення волі.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до норм КПК України.

З матеріалів справи встановлено, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, збитки відсутні.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 373-376, 381-382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк один рік;

- за ч.3 ст.357 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.08.2023 та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази: - паспорт громадянину України у формі ID-картки, номер 007625933, виданий на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_3 - залишити в розпорядженні ОСОБА_3 ; - пластикову платіжну картку банку АТ «ПУМБ» за № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_3 , яка передана на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_3 , - залишити в розпорядженні ОСОБА_3 .

Матеріали кримінального провадження №0000431 від 06.11.2024 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №215/7551/24, провадження №1-кп/215/808/24.

Копії вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного сулу через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, за виключенням підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини відповідно до положень ст.ст.381, 382 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя