Справа № 296/1411/25
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого відділу розслідування СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомир, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

1.Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Житомирській області за процесуального керівництва Житомирської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні №0000908 від 14.12.2024 за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 14 грудня 2024 року, у ОСОБА_9 та ОСОБА_5 під приводом вигаданого боргу виник злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_10 та вимагання в нього майна.

14 грудня 2024 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , на автомобілі марки та моделі «Jaguar XJ», д.н.з. НОМЕР_1 , прибув до подвір`я будинку по вулиці Вільський шлях, 14-А в місті Житомирі.

Зустрівшись на вказаному місці із потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , застосовуючи фізичну силу примусово, проти волі, помістив потерпілого до салону вказаного автомобіля марки та моделі «Jaguar XJ», д.н.з. НОМЕР_1 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства, почав вимагати в ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 11 000 доларів США вигаданого боргу.

ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки та моделі «Jaguar XJ», д.н.з. НОМЕР_1 , поїхав з потерпілим в напрямку Бердичівського шосе та перевіз потерпілого ОСОБА_10 , проти його волі, до гаражного кооперативу «Тетерів», що по вулиці Робітничій в місті Житомирі, де на них чекав ОСОБА_5 .

Перебуваючи на території вказаного гаражного кооперативу, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , застосовуючи погрози фізичного насильства та розправи, заштовхавши потерпілого ОСОБА_10 до гаражного приміщення, продовжили висловлювати вимоги останньому у поверненні вказаного вигаданого боргу, при цьому утримуючи потерпілого у вказаному гаражному приміщенні проти його волі.

Усвідомлюючи, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека, з метою затягування часу, потерпілий ОСОБА_10 повідомив зловмисникам, що виконання їхніх незаконних вимог неможливе, у зв`язку з тим, що він здав свій телефон до ломбарду в місті Києві.

В подальшому ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , застосовуючи погрози фізичної розправи примусово, проти його волі, помістив потерпілого ОСОБА_10 до салону свого автомобіля марки та моделі «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , з метою направлення до міста Києва.

Не припиняючи своїх злочинних дій, реалізуючи свій спільний злочинний умисел направлений на вимагання в потерпілого грошових коштів, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , на автомобілі «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , поїхали до міста Києва, утримуючи потерпілого ОСОБА_10 в салоні даного автомобіля поза його волею, тим самим незаконно позбавляючи його волі. Під час руху на вказаному автомобілі, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , продовжували вчиняти вимагання грошових коштів в потерпілого ОСОБА_10 , при цьому застосовували до останнього насильницькі дії, а також погрожували подальшою фізичною розправою.

В свою чергу, потерпілий ОСОБА_10 , усвідомлюючи те, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека, на вимогу ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , використовуючи телефон останнього, зателефонував до свого знайомого ОСОБА_11 , якого попросив здійснити переказ грошових коштів в сумі 42 000 гривень на банківську карту, названу ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Погодившись на прохання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 о 20:00 год. 14.12.2024 здійснив перекази коштів з свого банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на банківську карту АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_4 в сумі 22000 грн та 20000 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії направлені на вимагання в потерпілого грошових коштів, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , незаконно позбавляючи волі потерпілого ОСОБА_10 , разом з останнім, на автомобілі «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , о 22 год. 13 хв. 14.12.2024 прибули в місто Київ, де на узбіччі проїзної частини по вулиці Берестейський проспект, поблизу будинку №84 були затримані працівниками Національної поліції України.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, кваліфіковано за ч. 2 ст. 146 КК України. Поряд з цим, умисні дії ОСОБА_5 , що виразились у вимаганні чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, кваліфіковано за ч. 4 ст. 189 КК України.

15.12.2024 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.12.2025 (справа № 296/11548/24) до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 22 год 13 хв 12.02.2025.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, що підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, зважаючи на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить задовольнити клопотання.

2.Позиція учасників у судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, які в ньому зазначених. Додатково пояснив, що на цьому етапі досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України. Продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлено наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Інкримінований підозрюваному злочин, передбачений ч. 4 ст. 189 КК України є особливо тяжким, передбачає санкцію у виді позбавлення волі від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Усвідомлюючи можливе покарання та бажаючи уникнути відповідальності, ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Також існує ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-які речові докази, адже наразі триває «активна фаза» розслідування та органом досудового розслідування ще не зібрано усіх доказів, які можуть мати значення на підтвердження обставин вчинення злочину. Сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності може протиправно впливати на інших учасників кримінального провадження (потерпілого, свідків). Ураховуючи насильницький характер інкримінованих ОСОБА_5 діянь, останній може шляхом погроз, шантажу, інших протиправних дій змусити потерпілого та/чи свідків відмовитись від показань чи змінити їх, чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, ОСОБА_5 може продовжувати вчиняти насильницькі злочини з корисливих мотивів. Також прокурор зазначає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу може суттєво зашкодити встановленню всіх обставин вчинення злочину.

Слідчий ОСОБА_4 підтримав пояснення, надані прокурором, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував обґрунтованість повідомленої йому підозри та пояснив, що жодного насильства до потерпілого не застосовував, він добровільно поїхав разом з ним до м. Києва, де вільно пересувався та (за потреби) міг звернитись за допомогою до поліції. Борг потерпілого ОСОБА_10 виник тому, що останній надав неправдиву інформацію щодо можливості отримання «бронювання» внаслідок членства в громадській організації, до складу якої входив. Люди заплатили йому гроші за членство в такій громадській організації, однак з`ясувалось, що жодного «бронювання» немає.

Захисники підозрюваного адвокат ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 щодо задоволення клопотання заперечували, та просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у випадку неможливості застосування такого запобіжного заходу, просили визначити розмір застави.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді.

3.1 Законодавчі підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Разом із цим, положеннями статті 199 КПК України унормований порядок продовження строку тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 199 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

3.2 Наявність обґрунтованої підозри.

Установлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Наявні у провадженні докази, на думку слідчого судді, вказують на обґрунтованість підозри у можливому вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень. Наведене підтверджується наявними матеріалами клопотання, зокрема: протоколами заяв про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 ; висновком судово-медичної експертизи №2033 від 16.12.2024; протоколом обшуку автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , та іншими протоколами обшуку; протоколами затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_5 від 15.12.2024; протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та інших; протоколами огляду предметів (мобільних телефонів ОСОБА_12 , ОСОБА_11 ОСОБА_14 ) та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

3.3 Наявність ризиків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України.

3.3.1 Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 (ч. 4 ст. 189 КК України) є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що вже само по собі може бути мотивом підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. У справі «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначає, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Разом з цим злочин, вчинений в період воєнного стану, певним чином мінімізує можливість застосування заохочувальних приписів КК України у разі постановлення обвинувального вироку (призначення покарання більш м`якого, ніж визначене санкцією статті, звільнення від відбування покарання тощо). Усвідомлюючи вказані факти, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання може переховуватись до органу досудового розслідування та суду.

3.3.2 Ризик знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що зазначений ризик підтверджується тим, що перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності та з метою перешкоджанню органу досудового розслідування встановити всі обставини вчинення злочинів, ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які можуть бути використані як докази його причетності до скоєння кримінальних правопорушень, оскільки органом розслідування на даний час не проведено всього обсягу необхідних слідчих дій.

3.3.3 Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя на підставі досліджених доказів, які долучені до матеріалів клопотання, дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності та з метою свого виправдання може протиправно впливати на інших учасників кримінального провадження (потерпілого, свідків) для зміни показань останніх. Слідчий суддя ураховує, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства та/або погроз застосування насильства. Тому, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може застосовувати погрози, шантаж, тиск на свідків, потерпілого, його родичів, оскільки підозрюваний зацікавлений в тому, аби потерпілий змінив свої показання.

3.3.4 Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

З метою уникнення відповідальності підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, чинити протиправний тиск на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, чим вчинити інше кримінальне правопорушення або ж продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється (вимагання).

3.4 Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Слідчий суддя ураховує відомості про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох дітей 2017 та 2023 року народження, раніше не судимий, однак за встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, будуть недостатніми стримуючими факторами від реалізації встановлених ризиків і створять можливості для вчинення підозрюваним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

3.5 Альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.12.2025 (справа № 296/11548/24) до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 12.02.2025.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11.02.2025 (справа №296/1396/25) продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, тобто до 15.04.2025.

За таких обставин, враховуючи доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, беручи до уваги наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню завдань кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, що виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 331 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.04.2025 включно.

Строк дії ухвали - до 12.04.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_15