Справа № 297/57/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 06 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2025 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000010 від 06 січня 2025 року, накладеного ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 17.02.2025 року, а саме мобільний телефон, марки «IPHONE 11», білого кольору з сім-карткою ПрАТ «КИЇВСТАР» НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 06 січня 2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 ККУкраїни.

13.02.2025 року в період часу з 15:35 по 15:50 в приміщенні слідчогї кімнати Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, проведено огляд в ході якого, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видав власний телефон марки «IPHONE 11», білого кольору з сім-карткою ПрАТ «КИЇВСТАР» НОМЕР_1 , який було вилучено і поміщено до спеціального пакету НПУ WAR 0005288.

17.02.2025 року ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області було накладено арешт на даний телефон.

Власник майна вважає, що двомісячний термін з моменту вилучення мобільного телефону є достатнім для проведення необхідних слідчих дій та прийняття процесуальний рішень. Тому, просить скасувати арешт на даний телефон.

Власник майна ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, згідно матеріалів клопотання просив розглянути без його участі.

Слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд без його участі. Щодо скасування арешту - не заперечив.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Встановлено, що на даний час досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває, але з арештованим майном, проведені необхідні слідчі дії. Крім того, з дня вилучення майна, і до дня подачі даного клопотання, з боку слідства жодних претензій у рамках вказаного кримінального провадження до арештованого майна та його власника не має.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що арештоване майно не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди, не є об`єктом кримінального правопорушення, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна, а тому слід скасувати арешт на тимчасово вилучене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 06 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 17.02.2024 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 06.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме на мобільний телефон, марки «IPHONE 11», білого кольору з сім-карткою ПрАТ «КИЇВСТАР» НОМЕР_1 .

Вищевказане майно повернути власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Копію ухвали про скасування арешту тимчасово вилученого майна надіслати слідчому, прокурору.

Після отримання копії ухвали зобов`язати слідчого, прокурора негайно вжити заходів щодо її виконання та направити повідомлення про її виконання слідчому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5