Дата документу 02.04.2025Справа № 554/508/25
Провадження № 1-кс/554/4882/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави клопотання старшої слідчої СВ УСБУ в Полтавській області капітана юстиції ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 30.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

в с т а н о в и в :

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000231 від 30.09.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН увійшли Українська Радянська Соціалістична Республіка (з 24.08.1991 змінено назву на Україна), Союз Радянських Соціалістичних Республік (з 24.12.1991 змінено назву на Російська федерація) та ще 49 країн-засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН, всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету, та від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою першою в порушення Статуту ООН є перш за все свідченням акту агресії.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська федерація.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з вказаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Згідно з п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 Російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та Російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. ст. 132 134 Конституції України, територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Так, починаючи з 20.02.2014, з метою блокування та захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури для забезпечення військової окупації та подальшої анексії РФ території АР Крим і м. Севастополь, усупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994, пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, а також всупереч вимогам частини 4 статті 2 Статуту ООН, Декларації Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та декларацій, затверджених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету, № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН, № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, статей 1, 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій від 18 жовтня 1907 року, статей 1, 2, 68 Конституції України, на виконання наказів представників влади РФ та ЗС РФ, на територію півострову Крим військовим морським та повітряним транспортом здійснено вторгнення окремих підрозділів ЗС РФ.

Виконання вищевказаних дій надало змогу представникам влади та службовим особам ЗС РФ забезпечити військову окупацію території півострова Крим, проведення диверсій, блокування військових частин, установ та органів військового управління ЗС України та інших військових формувань, державних органів і органів місцевого самоврядування, ведення іншої підривної діяльності, організацію проведення незаконних сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України, проголошення, так званої, Республіки Крим суверенною державою, підписання 18.03.2014 незаконного Договору «Про прийняття до РФ Республіки Крим і створення у складі РФ нових суб`єктів» та його ратифікацію Радою Федерації РФ 21.03.2014, що призвело до тяжких наслідків у вигляді порушення територіальної цілісності України та заподіяння збитків у вигляді втрати об`єктів державної власності.

Відповідно до Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу «Про визнання РФ державою-агресором», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Верховною Радою України визнано РФ державою-агресором та констатовано факт початку збройного конфлікту, викликаного Російською агресією, з 20.02.2014.

З огляду на викладене, між державами РФ та Україна з 20 лютого 2014 року триває міжнародний збройний конфлікт.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після незаконного вторгнення на територію України Збройних Сил Російської Федерації та фактичної окупації АР Крим з 20.02.2014 громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим у м. Сімферополь, усвідомлено підтримала дії РФ щодо анексії Криму та в подальшому почала активно співпрацювати з окупаційною владою, сприяючи матеріальній підтримці військових формувань держави-агресора. З цією метою, у березні 2020 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 вступила до проросійської політичної партії «Новые люди» та прийняла рішення активно допомагати збройним формуванням держави-агресора, долучившись до діяльності підконтрольних окупаційній адміністрації благодійних фондів «Львиное сердце» та «Крым родной дом», через які здійснювалося збирання коштів, постачання спорядження та іншої матеріальної допомоги збройним силам Російської Федерації, які беруть участь у збройній агресії проти України.

01.03.2020 року на території РФ розпочала свою діяльність політична партія «Новые люди», яка має регіональне відділення, в тому числі на території АР Крим, офіс якої розташований за адресою: вул. Луначарського, буд. 2/25, м. Сімферополь.

Згідно Статуту політичної партії «Новые люди», затвердженому на з`їзді Партії від 01.03.2020, політична партія «Новые люди» (далі Партія) це громадське об`єднання, створене з метою участі громадян Російської Федерації в політичному житті суспільства шляхом формування та вираження їхньої політичної волі, участі в суспільних і політичних акціях, виборах і референдумах, а також з метою представлення інтересів громадян в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відомості про державну реєстрацію політичної партії, яка налічує 78 зареєстрованих регіональних відділень, внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб РФ 24.03.2020 за основним державним реєстраційним номером: 972.

Благодійний фонд «Крым родной дом» зареєстрований у РФ 27.10.2014 за основним державним реєстраційним номером: 300, юридична адреса: 295050, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Кечкеметська, буд. 24, основними напрямками діяльності якого є: надання матеріальної допомоги військовослужбовцям рф; збір коштів на забезпечення окупаційних адміністрацій; підтримка родин російських військових; збір та передача гуманітарної допомоги військовим рф.

Благодійний фонд «Львиное сердце» зареєстрований у РФ 04.03.2022 за основним державним реєстраційним номером: 131, юридична адреса: АДРЕСА_1 , основними напрямками діяльності якого, серед іншого є допомога у реабілітації та лікуванні військових рф, які приймають участь у збройній агресії проти України.

24.02.2022 військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Збройна агресія РФ продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

У подальшому, Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, від 05 лютого 2024 року № 49/2024, від 06 травня 2024 року № 271/2024, від 23 липня 2024 року № 469/2024 та від 28 жовтня 2024 року № 740/2024 року, від 14 січня 2025 року №26/2025 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Дія воєнного стану в Україні триває до теперішнього часу.

23.04.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки», № 2198-IX, від 14.04.2022, яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 111-2 «Пособництво державі-агресору».

Після 24.02.2022, а саме незаконного вторгнення на територію України зс рф, ОСОБА_6 , діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, будучи членом політичної партії «Новые люди», добровільно долучилася до діяльності благодійних фондів «Львиное сердце» та «Крым родной дом», та почала вчиняти дії, спрямовані на допомогу збройним формуванням держави-агресора з метою завдання шкоди Україні, шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.

Так, у жовтні 2022 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим у м. Сімферополь, усвідомлюючи, що російська федерація здійснює збройну агресію проти України, яка призводить до масових вбивств цивільного населення, руйнування інфраструктури, окупації територій та інших тяжких наслідків, на виконання свого злочинного умислу, почала виконувати дії для добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам збройних формувань держави-агресора, а саме: використовувати власну сторінку у соціальній мережі «ВКонтакте» (vk.com/id430941428), з метою поширення інформації про благодійні фонди «Львиное сердце» та «Крым родной дом», активною учасницею яких вона є, їх діяльність, контактну інформацію та банківські реквізити, на потреби представників збройних формувань держави-агресора, тим самим пропагуючи підтримку збройних сил рф та окупаційної адміністрації, а також заклику інших осіб до участі у зборах допомоги для військових рф, сприяючи подальшому розширенню та ефективності забезпечення окупаційних сил.

Водночас, ОСОБА_6 , спілкуючись з представниками зс рф та інших незаконних збройних формувань, діючих на тимчасово окупованих територіях,

ретельно вивчала їхні потреби та запити, дізнавалася про критично необхідне спорядження, матеріальні ресурси та інші засоби, які були важливими для їхнього забезпечення. Виходячи з цього, вона формувала чіткий перелік необхідних речей, серед яких могли бути як військове оснащення, так і предмети, що сприяли функціонуванню зазначених структур.

Використовуючи власні фінансові ресурси, ОСОБА_6 здійснювала закупівлю необхідного майна, щоб воно максимально відповідало запитам отримувачів. Після придбання, вона передавала закуплені речі на адресу благодійних фондів «Львиное сердце» та «Крым родной дом», які забезпечували їхню подальшу логістику та доставку до відповідних адресатів.

На початку жовтня 2022 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим у м. Сімферополь, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на передачу матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, використала свої зв`язки та можливості в рамках політичної партії «Новые люди». Вона, спираючись на ресурси цієї партії та власні фінансові можливості, активно долучилася до процесу збору гуманітарної допомоги, організованого благодійним фондом «Крым родной дом». У межах цієї діяльності ОСОБА_6 здійснила закупівлю предметів першої необхідності, серед яких були антисептичні засоби, мило, зубна паста та інші засоби гігієни, що могли забезпечити базові потреби військових формувань держави-агресора. Після комплектації зібраного вантажу, 25.10.2022, вона передала ці ресурси на адресу вказаного благодійного фонду, з метою подальшої передачі представникам збройних формувань держави-агресора.

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи у тісній взаємодії з представниками благодійного фонду «Крым родной дом», організувала збір гуманітарної допомоги для потреб підрозділів збройних формувань російської федерації, що беруть участь в збройній агресії рф проти України та окупації частини території України, для подальшої передачі на допомогу представникам збройних формувань держави-агресора.

Так, ОСОБА_6 забезпечила збір, комплектування та передачу до зазначеного фонду 13 коробок з предметами першої необхідності, а саме: антисептичними засобами, милом, зубною пастою та іншими засобами особистої гігієни, з метою подальшого забезпечення військовослужбовців рф, які на той момент перебували на тимчасово окупованій території України.

У подальшому, 29.10.2022, представники благодійного фонду «Крым родной дом», доставили зібрані ОСОБА_6 ресурси, спрямовані на допомогу зс рф до села Чаплинка Херсонської області, за адресою: вул. Грушевського, буд. 38, де здійснили їх передачу представникам військових формувань рф (росгвардія). Допомога була передана від імені політичної партії «Новые люди», членом якої є ОСОБА_6 та призначалася для забезпечення особового складу збройних формувань рф, що дислокувався на тимчасово окупованій території Херсонської області, і використовувалась як для побутових потреб військових, так і для подальшого розподілу між підрозділами, залученими до окупаційних заходів.

У подальшому у період з 11.11.2022 по 15.11.2022 (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим у м. Сімферополь, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на передачу матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора використала можливості власного акаунту в соціальній мережі «ВКонтакте» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) для поширення інформації про збір гуманітарної допомоги.

Зокрема, вона опублікувала посилання на збір коштів та матеріальних ресурсів, організований на підтримку 2-ої оперативної роти Сімферопольського ОМОН «Беркут» (спільнота «ZOV» https://vk.com/club119999024). Цим самим вона не лише інформувала потенційних благодійників, а й сприяла залученню нових ресурсів для забезпечення потреб російських військових формувань, що діяли на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, ОСОБА_6 , здійснила добровільний збір матеріальних ресурсів для подальшої їх передачі на допомогу представникам збройних формувань держави-агресора.

17.11.2022, в межах зазначеного збору, ОСОБА_6 за власною ініціативою та на власні грошові кошти придбала необхідні для військових речі: 9 карематів, антисептичні засоби, у кількості 30 пляшок та продукти харчування. Після закупівлі вона, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, за адресою: вул. Субхі, буд. 1, м. Сімферополь, здійснила передачу цих матеріальних ресурсів на потреби 2-ої оперативної роти Сімферопольського ОМОН «Беркут», який брав активну участь у забезпеченні окупаційного режиму на території Криму та виконував інші завдання на користь збройних сил держави-агресора.

На початку листопада 2022 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим у м. Сімферополь, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на передачу матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, використовуючи свої зв`язки та можливості в рамках політичної партії «Новые люди», вона активізувала діяльність із забезпечення окупаційних військових підрозділів матеріальними ресурсами, необхідними для їхнього функціонування та бойової діяльності. Задля реалізації цих намірів ОСОБА_6 долучилася до гуманітарної ініціативи, організованої благодійним фондом «Львиное сердце». Спираючись на партійні ресурси та використовуючи власні фінансові можливості, вона здійснила закупівлю великої кількості предметів першої необхідності, що мають критичне значення для військових в умовах ведення бойових дій. До переліку придбаних нею речей входили кровоспинні джгути, медикаменти, бинти, перекис водню, марлеві серветки, мило, антисептичні засоби, антибіотики та противірусні препарати. Окрім цього, вона також замовила пошиття плащ-наметів, які мали бути використані військовими формуваннями держави-агресора у подальшому.

Завершивши закупівлю та формування необхідного гуманітарного вантажу, ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території України, за адресою: вул. Севастопольська, буд. 41Д, офіс. 401, організувала його передачу на адресу фонду «Львиное сердце», який здійснював постачання матеріальних ресурсів для потреб окупаційних сил.

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи у тісній взаємодії з представниками благодійного фонду «Львиное сердце», організувала збір гуманітарної допомоги для потреб підрозділів збройних формувань російської федерації, що беруть участь в збройній агресії рф проти України та окупації частини території України, для подальшої передачі на допомогу представникам збройних формувань держави-агресора.

ОСОБА_6 забезпечила збір, комплектування та передачу до зазначеного фонду 7 коробок з предметами першої необхідності, серед яких були кровоспинні джгути, медикаменти, бинти, перекис водню, марлеві серветки, мило, антисептичні засоби, антибіотики та противірусні препарати, з метою подальшого забезпечення військовослужбовців НОМЕР_1 окремої гвардійської мотострілкової бригади зс рф (в/ч НОМЕР_2 ), які на той момент дислокувалися на тимчасово окупованій території Луганської області.

У подальшому, 26.11.2022, представники благодійного фонду «Львиное сердце», зібрані ОСОБА_6 ресурси, спрямовані на допомогу зс рф, доставили на тимчасово-окуповану території Луганської області, де у невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснили передачу 7 коробок із предметами першої необхідності, серед яких були кровоспинні джгути, медикаменти, бинти, перекис водню, марлеві серветки, мило, антисептичні засоби, антибіотики та противірусні препарати представникам збройних формувань рф, а саме військовослужбовцям НОМЕР_1 окремої гвардійської мотострілкової бригади зс рф (в/ч НОМЕР_2 ). Вказані ресурси використовувались як для безпосередніх медичних потреб військових, так і для їхнього подальшого розподілу між окупаційними підрозділами, що брали участь у бойових діях або виконували інші завдання на користь держави-агресора.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим в м. Сімферополь, здійснила поширення матеріалів у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене, ч. 2 ст. 436-2 КК України, за наступних обставин.

Так, громадянка України ОСОБА_6 , з метою обміну інформацією з невизначеним колом осіб, за допомогою невстановленоі? електронно-обчислювальноі? техніки у невизначении? період, але не пізніше 2014 року, в загальнодоступній соціальній мережі «ВКонтаке» з офіційним доменом « ІНФОРМАЦІЯ_3 » створила електронну сторінку (аккаунт) під мережевим псевдонімом « ОСОБА_7 », яка має електронне посилання: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

24.06.2023 ОСОБА_6 , займаючи антиукраїнську позицію та підтримуючи дії держави-агресора (рф) у проведенні агресивної війни проти України, маючи злочинний умисел, спрямований на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, а також на доведення цих матеріалів до відома користувачів сайту «ВКонтакте», реалізуючи та бажаючи довести його до кінця, і досягнути свою злочинну мету, усвідомлюючи, що зазначений сайт відвідується необмеженим колом осіб, у тому числі з числа громадян України, перебуваючи на тимчасово окупованій території України за адресою: вул. Іртишська, буд. 2, кв. 17, м. Сімферополь, АР Крим, з використанням невстановленої електронно-обчислювальної техніки, на виконання свого злочинного умислу, здійснила поширення на своїй сторінці сайту «ВКонтакте» під мережевим псевдонімом « ОСОБА_7 », яка має електронне посилання: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », відеоматеріалу наступного змісту: «…Россия сегодня ведет тяжелейшую борьбу за свое будущее, отражает агрессию неонацистов и их хозяев. Против нас направлена фактически вся военная, экономическая, информационная машина запада. Мы боремся за жизнь и безопасность наших людей, за наш суверенитет и независимость, за право быть и оставаться россией: государством с тысячелетней историей. К измене и своей стране, и своему народу, и тому делу, за которое бок-о-бок с другими нашими частями и подразделениями сражались и погибали бойцы и командиры группы « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Герои, которые освобождали Соледар и Артемовск, города и поселки Донбасса, сражались и отдавали свои жизни за новороссию, за единство «русского мира». Их имя и слава тоже предали те, кто пытается организовать мятеж, толкает страну к анархии и братоубийству, поражению в конечном итоге и капитуляции…», що розміщений за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Відповідно до висновку експерта № 31 від 06.01.2025, за результатами судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення, проведеної експертом експертного сектору Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ в УСБУ в Полтавській області, у текстовому відображенні даного відеоматеріалу, наявні висловлювання, у яких міститься виправдовування збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році.

Зміст даної публікації доведений до відома та доступний до вільного перегляду невизначеному колу осіб користувачів соціальної мережі «ВКонтакте», які відвідували електронну сторінку « ОСОБА_7 », а також шляхом автоматичного сповіщення усіх користувачів вказаної соціальної мережі, котрі додані до розділу «Друзі» вищеназваного аккаунту.

Тобто, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних суспільно-небезпечних наслідків, з метою швидкого розповсюдження та донесення до необмеженого кола осіб інформації антиукраїнської спрямованості, 24.06.2023 здійснила поширення у загальнодоступній соціальній мережі «ВКонтакте» матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність ОСОБА_6 :

- вчинення пособництва державі-агресору, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням держави-агресора, вчинених громадянином України з метою завдання шкоди Україні шляхом підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України;

- вчинення поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Таким чином, у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка м. Львів, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, одружена, приватний підприємець, раніше не судима,

У відповідності до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Вина підозрюваної ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 436-2КК України, підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме:

- Повідомленням ВКІБ УСБУ в Полтавській області про виявлення ознак кримінальних правопорушень;

- Протоколами допитів свідків;

- Відповідями оперативного підрозділу на доручення слідчого;

- Протоколами оглядів Інтернет-ресурсів;

- Висновком експерта № 31 від 06.01.2025, за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.03.2025;

- Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Злочини проти основ національної безпеки України є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, що забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад. Без належної кримінально-правової охорони цих соціальних цінностей неможливе нормальне функціонування держави та вiдповiдних її iнститутiв.

Об`єктом злочинів проти основ національної безпеки є суспiльнi відносини, що забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної i правової держави (ст. 1 Конституцiї України).

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої..

Разом із цим, у даному кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим, є необхідність в обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з її утриманням у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Так, підозрювана ОСОБА_6 розуміючи, що вчинила особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, відчуваючи страх та невідворотність майбутнього покарання за вчинене кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, являючись мешканкою м. Сімферополь АР Крим, яке на теперішній час знаходиться в окупації російськими військами, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, остання, може переховуватися від органів досудового розслідування, як на території України, так і на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим, а також закордоном, у т.ч. на території Російської Федерації.

Також враховуючи особливу зухвалість вчинених кримінальних правопорушень підозрювана, перебуваючи на волі зможе вжити заходів конспірації з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй покарання за вчинені нею кримінальні правопорушення.

Також, підозрювана ОСОБА_6 перебуваючи поза аудіо-, візуальним контролем працівників установи виконання покарань, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, оскільки на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинення правопорушення, інших можливих епізодів вчинення аналогічних злочинів, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжкого злочину підозрювана, перебуваючи на волі, може самостійно, або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

Окрім цього, підозрювана ОСОБА_6 , може незаконно впливати на свідків, які дають викривальні покази щодо неї.

Зокрема, перебуваючи на волі, підозрювана з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, експертів, спеціалістів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того з метою ухилення від кримінальної відповідальності вона зможе як самостійно так і на її вимогу використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз видати інформацію про інших учасників злочину, чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків, потерпілого та очевидців вчиненого злочину, відомості про які вона може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

Також, підозрювана може продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у яких вона підозрюється або вчинити інше кримінальне правопорушення, адже відповідно до зібраних доказів ОСОБА_6 не збиралася завершувати свою злочинну діяльність.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Крім того, згідно листа Верховного суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Так, згідно відомостей, наданих оперативним підрозділом ВКІБ УСБУ в Полтавській області, на даний час, ОСОБА_6 перебуває у м. Сімферополь, АР Крим.

ОСОБА_6 фізично здорова, спеціального лікування або особливих умов тримання, не потребує. Підозрювана може утримуватись в установах виконання покарань.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та прохав його задовольнити.

Адвокат в судовому засіданні заперечувала проти клопотання.

Заслухавши думку прокурора та адвоката, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

26.03.2025 у відповідності до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

26.03.2025 винесено постанову про оголошення підозрюваної ОСОБА_6 в розшук.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, слідчий судді, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи, що підозрювана ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленні волі строком п`ятнадцяти років з конфіскацію майна або без такої.

Злочини проти основ національної безпеки України є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, що забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад. Без належної кримінально-правової охорони цих соціальних цінностей неможливе нормальне функціонування держави та відповідних її інститутів.

Об`єктом злочинів проти основ національної безпеки є суспiльнi відносини, що забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної i правової держави (ст. 1 Конституції України).

Слідчий суддя дійшов до висновку про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193-194, 196, 197, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшої слідчої СВ УСБУ в Полтавській області капітана юстиції ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 30.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Львів, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, одружена, приватний підприємець, раніше не судима, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1