Справа №443/1819/24
Провадження №1-кп/443/32/25
УХВАЛА

13 січня 2025 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

в с т а н о в и в :

в провадженні Жидачівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

09.12.2024 захисником подано клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

Подане клопотання мотивує тим, що 11.05.2023 ОСОБА_4 був визнаний придатним до військової служби за ст.42 (п. «В») Положення «Про військово-лікарську експертизу» №402. Однак, станом на момент розгляду справи вказана стаття відсутня (скасована Законом). Також, у ОСОБА_4 на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. В сукупності ці обставини становлять зміну обстановки діяння ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали подане клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання заперечив з мотивів безпідставності, оскільки рішенням військово-лікарської комісії від 11.05.2023 ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби за п. «в» ст.42 Положення «Про військово-лікарську експертизу», тобто за діючим на той час законодавством. Вказане рішення обвинуваченим не оскаржувалось та не скасовано. Також, рішення про надання відстрочки від мобілізації приймається територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, однак доказів прийняття такого не надано.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали поданого клопотання, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості.

Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК - право, а не обов`язок суду.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, яке виразилось в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Надаючи оцінку доводам захисника, то такі суд вважає безпідставними, оскільки не надано жодних доказів того, що ОСОБА_4 визнано непридатним до військової служби у військовий час або скасування рішення військово-лікарської комісії, яким обвинуваченого визнано придатним до військової служби.

При цьому, не відбулось жодних змін в законодавстві, зокрема в Додатку №1 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» затвердженому наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008, які б змінювали обстановку щодо обвинуваченого настільки, що унеможливило б вчинення ним кримінального правопорушення, оскільки хвороби, стани та фізичні вади, що визначають ступінь придатності до військової служби, зазначені у пункті «в» ст.42 Додатку, за яким обвинуваченого визнано придатним до військової служби, були включено до пункту «б» ст.42 Додатку за якими такі особи також є придатними до військової служби.

Також, безпідставними є і доводи захисника щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_4 на утриманні трьох неповнолітніх дітей, оскільки як видно з доданих до клопотання свідоцтв про народження дітей, то останній є батьком лише двох дітей, а доказів того, що рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03.12.2024, яким задоволено заяву ОСОБА_6 про усиновлення ним неповнолітньої дитини, набрало законної сили не надано.

Більше того, суд зазначає, що сам по собі факт перебування на утриманні в особи трьох неповнолітніх дітей, лише надає право на відстрочку від мобілізації, яке слід реалізувати у порядку, встановленому Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024.

Відповідно до ч.7 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Жодних доказів звернення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та прийняття рішення про надання ОСОБА_4 відстрочки від призову не надано.

Таким чином, суд приходить до переконання про відсутність будь-яких змін в обстановці, яка оточувала обвинуваченого ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, внаслідок яких вчинене діяння втратило б суспільну небезпечність або останній перестав бути суспільно небезпечним

Враховуючи вищенаведене в задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.46 КК України, ст.ст. 284, 286, 288 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України та закриття провадження у справі на підставі ст.48 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1