Справа № 555/694/25
Номер провадження 1-кп/555/189/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку с. Городище, Березнівського району, Рівненської області, жительку АДРЕСА_1 , на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку не має, не депутата-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленою (17.03.2025 шляхом проставляння особистого підпису) із рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 15.10.2024 у цивільній справі №555/2498/24, яким застосовано до неї обмежувальний припис та визначено тимчасові обмеження, у вигляді:

-заборони спілкуватися із батьком ОСОБА_4 ;

-заборони наближатися на відстань ближче 5 метрів до місця перебування ОСОБА_4 ;

-заборони спілкуватись, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, 19.03.2025 та 24.03.2025 ОСОБА_3 порушила заборону щодо наближення до ОСОБА_4 більше ніж на 5 метрів та щодо спілкуватись з ним за наступних обставин.

Так, 19.03.2025 приблизно о 11.00 год. та 24.03.2025 приблизно о 17.15 год. ОСОБА_3 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, прийшла до місця проживання свого батька ОСОБА_4 , а саме за адресою АДРЕСА_2 , де спілкувалася з ним, вчинила сварку в ході якої ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою та намагалася вчинити бійку.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, порушила встановлені судом заходи тимчасового обмеження, а саме наблизилася на відстань ближче 5 метрів до місця перебування ОСОБА_4 та особисто спілкувалася з ним, чим заподіяла шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному невиконанні обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ст. 390-1 КК України.

Із заяви ОСОБА_3 від 28 березня 2025 року вбачається, що вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згідна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за її відсутності. Крім того ОСОБА_3 , ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження в частині розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів в судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини. Заява підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Враховуючи положення ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Орган дізнання у цьому кримінальному провадженні довів, що суб`єкт проступку діяв умисно, та є тієї особою, до якої застосовано судом такий захід як проходження програми для кривдників.

Проступок вчинений у формі - непроходження програми для кривдників у повному обсязі, незважаючи на те, що особа була належним чином повідомлена про необхідність прибуття уповноваженими на те органами, при цьому маючи реальну можливість проходження цієї програми, за відсутності поважних причин, умисно ухилилась від неї.

Обставини вчинення ОСОБА_3 , умисного ухилення від проходження програми для кривдників як застосовного до неї заходу судом, останнью не оспорювалися та беззаперечно визнавалися.

Водночас підстави розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, викладені в згаданому клопотанні прокурора, були ретельно перевірені судом під час призначення обвинувального акта до розгляду у спрощеному порядку

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, тобто передбаченого ст. 390-1 КК України, з чим беззастережно й погодилася остання.

Щодо призначення ОСОБА_3 , виду й розміру покарання за вказаний кримінальний проступок, то суд виходить з такого.

Суд, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, зокрема, призначення покарання у межах, установлених у санкції частини статті, відповідно до положень Загальної частини КК України, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, призначає покарання, що буде необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження нових кримінальних правопорушень.

Санкція ст. 390-1 КК України передбачає як альтернативні такі види основних покарань: пробаційний нагляд та обмеження волі.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України: є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України: в ході досудового розслідування не встановлено.

При обранні виду покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , як заходу примусу, що застосовується від імені держави суд враховує, що законодавча конструкція санкції ст. 390-1 КК України передбачає можливість суду призначити покарання за вчинення діянь встановлених у ст. 390-1 КК України у виді апробаційного нагляду на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк.

На думку суду, покарання у виді обмеження волі із реальним відбуванням за встановлених обставин не відповідатимуть приписам ч. 1, 2 ст. 65 КК України та становитимуть надмірний тягар.

Разом з цим, враховуючи вчинення умисного кримінального правопорушення у сфері правопорушень проти правосуддя, яке кримінальний закон, а саме ст. 12 КК України відносить до кримінальних проступків, даних про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, під наглядом лікарів нарколога і психіатра не перебуває, наявність обставини, яка пом`якшує, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним й достатнім буде призначення ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на неї відповідних обов`язків, визначених ст. 59-1 КК України.

В рамках провадження відсутні підстави для вирішення питання долі речових доказів та стягнення .

Керуючись статтями 302, 370, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

Строк відбування покарання ОСОБА_3 у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1