ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/50/25 Справа № 206/288/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000223 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 ,я кий діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2024 року про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2024 року було частково задоволено клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000223 від 13.12.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Накладено арешт у вигляді заборони на відчуження у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:020, загальною площею 49,8 кв.м. (з них житлова складає 26,6 кв.м.), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення суду обґрунтовано тим, що вказане нерухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та наразі існує ризик її відчуження тертім особам, а тому з метою збереження речових доказів є необхідність у накладенні арешту на вказане майно у вигляді заборони його відчуження та такий спосіб арешту є найменш обтяжливим.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Разом з апеляційною скаргою захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Просив визнати причини пропуску строку поважними, зазначив, що слідчий суддя розглянув клопотання прокурора без участі власника майна та його представника, а копію ухвали ним отримана лише 18.11.2024 року.

Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою, оскільки при її прийнятті слідчий суддя неповно та однобічно дослідив надані докази.

Зазначив, що прокурором не підтверджено, що нерухоме майно розташоване за адресою АДРЕСА_2 визнано речовим доказом.

Вказує, що ОСОБА_8 придбала спірну квартиру у законний спосіб. Про те, що на квартиру накладений арешт їй не було відомо. Нотаріус під час посвідчення договору купівлі-продажу перевіряли правові підстави для здійснення купівлі-продажу.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 та її представника - адвоката ОСОБА_7 , на підтримку доводів апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Частиною 1 статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Відповідно до наданих матеріалів, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 не була присутня у суді першої інстанції при розгляді клопотання про арешт майна 19 липня 2024 року, відомостей про направлення копії ухвали матеріали справи не містять. З матеріалами справи ОСОБА_8 ознайомилась 18 листопада 2024 року, Після чого, 25 листопада 2024 року адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку її оскарження, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для поновлення пропущеного строку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені ухвали, яка оскаржується, враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, оскільки дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України, а тому підлягає поверненню з метою усунення недоліків.

Так, зі змісту клопотання і доданих до нього витягу із ЄРДР слідує, що провадженні ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000223 від 13 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У клопотанні про арешт майна прокурор просить накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки є підстави вважати, що вказане майно набуте злочинним шляхом тому з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт.

Однак, матеріалами провадження не підтверджено те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого степеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України. Також всупереч п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України матеріали провадження не містять відомостей, якими обґрунтовуються правові підстави арешту майна.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що прокурор, подавши клопотання про арешт майна, не дотримався вимог ч.2 ст.171, ч.3 ст. 132 КПК України, так як не обґрунтував підставу та мету накладення арешту відповідно до положень ст.170 КПК України. Прокурором не доведено обставини , передбачені вимогами пункту 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, відповідно до якого існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки відповідно до наданих матеріалів відсутні відомості, які вказують на те, що об`єкт нерухомості набутий злочинним шляхом, а тому прокурором не доведено, чому майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є речовим доказом.

При цьому, окрім посилання на ст. 98 КПК України та формального декларування ст. 170 КПК України, прокурор не вказує та не конкретизує підставу та мету відповідно до вказаних норм закону по кожному окремо виду вилученого майна та не наводить обґрунтування необхідності такого арешту по кожному виду майна, не вказує кому належить це майно та хто є його володільцем, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, та яким саме критеріям згідно ст. 98 КПК України це майно відповідає у зв`язку з досудовим розслідуванням, що триває.

Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч.3 ст.172 КПК України дійшов висновку про його задоволення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановленні ухвали, яка оскаржується, враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала слідчого судді, на підставі вимог ч.1 ст.412 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, про повернення клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права прокурора, після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

Керуючись ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2024 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2024 року про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, - скасувати.

Постановити нову, якою клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000223 від 13.12.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, - повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з часу отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4