465/2121/25
1-кп/465/905/25
У Х В А Л А

Іменем України

31.03.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000136 від 18.02.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Львівської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

за участі обвинуваченого ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000136, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2025 року.

Так, ОСОБА_6 , 18 лютого 2025 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки "Hyundai" модель "I30" реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним поблизу буд. №80,а по вул. Сахарова у м. Львові, в напрямку до вул. Стрийська, порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5 «дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; Розділу 2 п. 2.3 підпункт б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; підпункт д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; Розділу 18 п. 18.1 «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, був неуважним, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема наближаючись до пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість руху свого автомобіля, що б дати дорогу пішоходам та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину дороги по пішохідному переході з право на ліво по ходу руху автомобіля, внаслідок чого пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом шийки лівої плечової кістки, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник надали суду письмове клопотання, в якому просять суд звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із примиренням із потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_5 також подав суду заяву в якій не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, а також зазначив, що ОСОБА_6 забезпечив повне покриття усіх фінансових витрат які пов`язані з його лікуванням, та на сьогоднішній день він з обвинуваченим повністю примирились і у нього не має жодних претензій до обвинуваченого ні щодо матеріальної ні моральної шкоди, яка заподіяна йому кримінальним правопорушенням.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 на підставі ст. 46 КК України.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи з додатками, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 46 КК України, Особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Частина 4 статті 286 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, передбаченому ст. 46 КК України, є обов`язковим.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, та такий вчинено з необережності.

Оскільки обвинувачений вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, в момент вчинення не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та не перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, примирився із потерпілим та відшкодував заподіяні йому збитки, тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження - закрити у зв`язку із примиренням обвинуваченої із потерпілим.

Згідно із ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

З постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2021 у справі № 342/1560/20 та від 01 лютого 2024 року у справі № 930/497/23 вбачається, що закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим є нереабілітуючою підставою, тому у разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Із врахуванням наведеного, оскільки кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 підлягає закриттю на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою, то з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 7959,00 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.ст. 100,174 КПК України, скасувавши накладений на них арешт.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 100, 174, 284, 286, 369, 370 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000136 від 18.02.2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 7959 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_8 від 19.02.2025 року на автомобіль марки «Hyundai I30» реєстраційний номер НОМЕР_2 в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання) шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування (ремонт, експлуатація), який належить на праві власності ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_2 скасувати.

Речовий доказ, а саме: - автомобіль марки «Hyundai I30»р.н. НОМЕР_2 повернути власнику майна ОСОБА_6 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1