Справа № 166/107/25 Провадження №11-сс/802/82/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника володільця майна - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 22 січня 2025 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000003),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 22 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке було виявлене під час огляду місця події 15 січня 2025 року на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0848 на АДРЕСА_1 з позбавленням права користування, розпоряджання та відчуження, а саме на: 2 стаціонарно розміщені компресори для чистки салону автомобіля з наявними написами "Lux Wash" з розмірами: ширина 0,5 м, довжина 3,7 м, висота 2,15 м; приміщення (кафе) з наявною вивіскою "Tavian"; дерев`яний туалет; господарське приміщення; металевий паркан висотою 2,3 м навколо цієї ділянки, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000003, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України.

В поданій апеляційній скарзі представник володільця майна - адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді, в частині накладення арешту на майно шляхом заборони користування вказаним майном, незаконною. Посилається на те, що приміщення кафе належить ОСОБА_9 , а користувачем його є ФОП ОСОБА_10 , який здійснює підприємницьку діяльність, а тому такий вид обтяження як заборона користування вказаним майном, фактично припинить діяльність ОСОБА_10 та позбавить роботи працівників кафе. Просить ухвалу слідчого судді в частині заборони користування майном скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, представника володільця майна, який подану апеляційну скаргу підтримував і просив скасувати ухвалу слідчого судді та дозволити користування майном, думку прокурора, який апеляційну скаргу заперечував і просив рішення слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, слідчим суддею в повній мірі дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.197-1 КК України.

Так, згідно матеріалів клопотання, невстановлена особа самовільно здійснила будівництво споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці в охоронній зоні, площею 0,0707 га, що розташована на вул. Центральна у селищі Ратне Ковельського району Волинської області, кадастровий номер :01:003:0848.

Також під час досудового розслідування встановлено, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0848 площею 0,0707 є Ратнівська селищна рада та із технічної документації із землеустрою вбачається, що на вказаній ділянці наявне обмеження охоронна зона навколо інженерних комунікацій площею 0,0053 га.

Під час проведення огляду місця події від 15.01.2025 із залученням спеціаліста-геодезиста проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0848, в ході якого встановлено, що на даній земельній ділянці розміщені: 2 компресори для чистки салону автомобіля з наявними написами "Lux Wash" з розмірами: ширина 0,5 м, довжина 3,7 м, висота 2,15 м; приміщення (кафе) з наявною вивіскою "Tavian"; дерев`яний туалет; господарське приміщення; металевий паркан висотою 2,3 м.

В подальшому, постановою слідчого СВ відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 від 20.01.2025 вищевказані металевий паркан, 2 компресори для чистки салону автомобіля, приміщення кафе, дерев`яний туалет та господарське приміщення, які знаходяться на самовільно зайнятій земельній ділянці, визнані речовими доказами.

Доводячи підставність поданого клопотання, слідчий вказував про те, що земельна ділянка та розташовані на ній приміщення є доказами кримінального правопорушення, з метою їх збереження слідчий просив накласти арешт шляхом позбавлення права на користування, розпорядження та відчуження на: 2 компресори для чистки салону автомобіля з наявними написами «Lux Wash» з розмірами: ширина 0,5 м, довжина 3,7 м, висота 2,15 м; приміщення (кафе) з наявною вивіскою «Tavian»; дерев`яний туалет; господарське приміщення; металевий паркан висотою 2,3 м..

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, а саме приміщення (кафе) з наявною вивіскою «Tavian» на яке накладено арешт, дійсно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягає арешту - з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на приміщення (кафе) з наявною вивіскою «Tavian», із забороною користуватись цим майном, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, як того просить апелянт немає.

Таким чином, посилання представника володільця майна на доводи, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, на увагу суду не заслуговують, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

З урахуванням вищенаведених мотивів, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника володільця майна - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 22 січня 2025 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: