Справа № 161/4887/25
Провадження № 1-кс/161/1628/25
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А
м. Луцьк 18 березня 2025 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД Луцького РУП у Волинській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -
Клопотання вмотивоване тим, що до Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області надійшла заява Луцької міської ради про те, що ОСОБА_5 , 16.04.1981 надав завідомо підроблені документи, внаслідок чого незаконного приватизував квартиру АДРЕСА_1 .
Крім цього, встановлено, що 09.10.2024 ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного збагачення, шляхом подання недостовірних відомостей щодо набуття права власності на приміщення квартири АДРЕСА_1 , заволодів приміщенням вищевказаної квартири.
Крім цього, встановлено що у березні 2024 року до Луцької міської ради надійшов лист від ОСББ «ГАРНА ХАТА 17», в якому об`єднання повідомило, що в лютому 2024 року померла ОСОБА_6 власниця квартири АДРЕСА_1 . У своєму листі голова правління ОСББ «ГАРНА ХАТА 17» зазначила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не була заведена, а спадкоємці відсутні
Згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 18.04.2024, право власності на вищевказану квартиру не було зареєстроване за жодною особою.
На підставі таких відомостей було скеровано запит до КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради щодо надання інформації з приводу власників вказаної квартири. Згідно відповіді КП «Волиньпроект» від 30.04.2024 встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого на підставі розпорядження відділу по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів Волинської області від 08.03.1998 №294-р.
Департаментом житлово-комунального господарства Луцької міської ради надано копію розпорядження від 08.03.1998 №294-р «Про приватизацію квартир державного житлового фонду», яким засвідчується, що саме ОСОБА_6 приватизувала квартиру АДРЕСА_1 .
Разом з тим встановлено, що 09.10.2024 приватним нотаріусом ОСОБА_7 зареєстровано право власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_5 . Рішення про державну реєстрацію прийнято нібито на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі розпорядження відділу по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів Волинської області від 08.03.1998 №294-р., хоча вищевказана квартира була приватизована ОСОБА_6 , а не ОСОБА_5 .
Згідно інформації з Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради ОСОБА_6 була зареєстрована у приміщенні квартири АДРЕСА_1 з 14.14.1996 по 13.03.2024.
28.02.2025 на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/3385/25 від 25.02.2025 отримано інформацію з Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради та вилучено копії документів, а саме: заяву про державну реєстрацію прав від фізичної особи ОСОБА_5 від 14.10.2024, реєстраційний номер заяви 63369407; свідоцтво про право власності на житло від 08.03.1998 видане ОСОБА_5 ; лист комунального підприємства «Волиньпроект» Волинської обласної ради адресований ОСОБА_5 ; технічний паспорт від ТзОВ «Арт буд проект» від 04.10.2024, де замовником є ОСОБА_5 ; відомості з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про реєстрацію документу; пошук заяв у базі даних про реєстрацію заяв та запитів; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Вказані документи визнано речовими доказами у кримінального провадженні.
Крім цього, постановою старшого дізнавача СД ЛРУП ГУНП у Волинської області призначено оціночно-будівельної експертизи квартири № квартири АДРЕСА_1 проведення якої доручити експертам Волинського НДЕКЦ МВС.
В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, було встановлено, що на даний момент приміщення квартири АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .
Таким чином, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що право власності на приміщення квартири АДРЕСА_1 набуте незаконним шляхом, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до знищення, відчуження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому дізнавач просить клопотання задовольнити та накласти запитуваний арешт.
Крім того, є обґрунтовані підстави вважати, що у випадку виклику в судове засідання власника майна ОСОБА_5 , останній може вчиняти дії щодо перереєстрації майна, яке зазначене у даному клопотанні, тому просить розгляд даного клопотання проводити без повідомлення та без участі власника вищевказаного майна.
В судове засідання не з`явилися прокурор та дізнавач, однак попередньо подали заяви про розгляд клопотання у їхній відсутності, а тому слідчий суддя приходить до висновку про розгляд клопотання на підставі наявних у ньому матеріалів із кримінального провадження. Відповідно до положень, передбачених ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт, майна яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
З урахуванням викладеного, наявні підстави для розгляду клопотання про накладення арешту на майно без повідомлення власника майна, що не позбавляє його в подальшому на звернення до суду з відповідними клопотаннями в разі задоволення клопотання про накладення арешту на нерухоме майно.
Дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали із кримінального провадження, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підставне і підлягає до задоволення.
Відповідно до положень ст.167 КПК України якими передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
Ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на те, що стороною кримінального провадження, на підставі наданих та досліджених в судовому засіданні слідчим суддею доказів, доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене тимчасово вилучене майно, оскільки є достатньо-ґрунтовні підстави вважати, що з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, враховуючи характер та обставини розслідуваного кримінального правопорушення, наявні у матеріалах клопотання фактичні дані, які дають достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, попередження можливого їх знищення, втрати або пошкодження, забезпечення їх правомірного утримання та дослідження органами досудового розслідування, проведення необхідних слідчих дій та судових експертиз, клопотання слід задовольнити та накласти запитуваний арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167; 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого дізнавача СД Луцького РУП у Волинській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1