Справа № 751/1030/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/85/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),

власника майна - ОСОБА_7 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Новозаводсього районного суду м. Чернігова від 31 січня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання в.о. керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000433 від 22 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Накладено арешт на майно, вилучене 28 січня 2025 року за адресою: Чернігівська обл., Чернігівський р-н, м. Остер, вул. Тимофія Носача, буд. 8,:

- під час проведення обшуку автомобіля марки «BMW 320I XDRIVE», д.н.з. НОМЕР_1 на відеореєстратор марки «DUNOBIL» з картою пам`яті мікро СД об`ємом 16 гб марки «Apacer», які належать ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки «BMW 320I XDRIVE», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , ключі від автомобіля марки «BMW 320I XDRIVE», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2

- під час проведення обшуку автомобіля марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 на банківську картку Приват Банк № НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_6 , ключі від автомобіля марки HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_7 , які належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,із забороною власникам, користувачам та будь-яким іншим третім особам розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що є підстави вважати, що вилучені 28 січня 2025 року під час проведення обшуку речі та предмети можуть містити відомості, що можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні. Крім того, вилучені предмети та речі безпосередньо входять до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі на проведення обшуку, проте без зазначення їх індивідуалізуючих ознак і арешт накладається з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_14 була подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати її в частині накладення решту на автомобілі, ключі від них та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що кримінальне провадження розслідується відносно ОСОБА_15 , відтак, дозвіл на проведення обшуків надавався ухвалами слідчого судді на відшкодування та вилучення речей, документів та інших предметів, які мають відношення до кримінального провадження, можуть бути використані в якості доказів та перебувають у користуванні або належать ОСОБА_15 , однак зауважень щодо вилучення речей та документів, що належать третім особам вони не містять. Вважає безпідставним посилання слідчого судді на те, що транспортні засоби входили до переліку речей та предметів, на відшукування яких надавався дозвіл, оскільки дозвіл надавався на обшук автомобілів, а не на їх відшукання та вилучення. Апелянт, не погоджуючись з твердженням клопотання прокурора, що вилучені автомобілі можуть бути об`єктами спеціальної конфіскації зазначає, що для наявності підстав спеціальної конфіскації у третіх осіб обов`язковим є надання доказів обізнаності власників використання їх транспортних засобів винною особою в цілях здійснення злочинної діяльності, але доказів такої обізнаності ОСОБА_13 та ОСОБА_9 надано не було. Крім того, зазначає, що вилучені автомобілі використовувалися, як ОСОБА_15 так і ОСОБА_7 для проїзду з м. Остер, де фактично проживають до місця служби в м. Десна і використання ОСОБА_15 вилучених транспортних засобів було обумовлено перебуванням його службового транспорту в ремонті та вони не використовувалися для вчинення протиправних дій.

Заслухавши доповідача, власника майна ОСОБА_7 та її представника - адвоката ОСОБА_8 щодо можливості задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000433, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому посилання апелянта на незаконність арешту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводсього районного суду м. Чернігова від 31 січня 2025 року про арешт майна вилученому 28 січня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000433 від 22 серпня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4