Справа № 521/3792/25
Номер провадження:1-кс/521/1198/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000111 від 10.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси звернувся дізнавач з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на майно.

З клопотання вбачається, що 10.03.2025 до чергової частини відділення поліції № Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора 102, про те, що за адресою: м. Одеса, вул. Болгарська, буд. 9, зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 з візуальними ознаками підробки. (ЖЄО 3337 від 10.03.2025).

Дані щодо вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.03.2025 №0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно обставин викладених в рапорті інспектора 1 взводу 6 роти 2 полку УПП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Рибакова, відомо, що 10.03.2025, перебуваючи у складі екіпажу «Океан-201», приблизно о 13 годині 20 хвилин, знаходячись за адресою м. Одеса, вул. Болгарська, біля буд. № 8, помічено особу чоловічої статі, яка при появі службового автомобіля працівників поліції, почала помітно нервувати та змінила напрямок руху.

В подальшому, зупинившись та підійшовши до згадуваної особи у зв`язку і на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію України» проведено перевірку документів, які посвідчують особу, в ході якої встановлено гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При перевірці наданого паспорту гр. України серії НОМЕР_1 виявлено візуальні та явні ознаки підробки, а саме не якісно вклеєна фотокартка та відсутні відтиски.

В подальшому, дана особа назвалась своїми справжніми анкетними даними - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та який під час виниклої бесіди пояснив, що приблизно тиждень тому знайшов вищезазначений паспорт громадянина України та вирішив вклеїти в нього свою фотокартку для того, щоб потім використати його для власних цілей.

На момент прибуття СОГ на місце події, за участі понятих, під час огляду місця події у гр. ОСОБА_4 вилучено паспорт гр. України серії НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який містить протилежний фотознімок та який упаковано до сейф пакету NPU 2033606.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Завданням арешту вилученого майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та інше.

Відповідно 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України: «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна».

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України: «Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу».

Враховуючи, що паспорт гр. України серії НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який містить фотознімок ОСОБА_4 є предметом кримінального правопорушення, існування реальної можливості його втрати, з метою збереження речових доказів, вбачається необхідність накладення арешту на вказане майно.

Майно, на яке планується накладення арешту, перебувало у користуванні (володінні, розпорядженні) у ОСОБА_4 .

Для встановлення істини з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин по кримінальному провадженню в ході досудового розслідування виникла необхідність в проведені слідчих дій, в тому числі проведенні ряду експертиз без результатів яких неможливо встановити істину по справі.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті паспорту гр. України серії НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який містить фотознімок ОСОБА_4 та який мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, являється об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358, КК України.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій підтримав клопотання, та вважає, що є всі законні підстави для задоволення клопотання, з підстав які викладені в ньому, просив проводити розгляд клопотання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання дізнавача підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту вказаного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000111 від 10.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт з метою заборони користування, розпорядження та відчуження на паспорт гр. України серії НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який містить фотознімок ОСОБА_4 виявленого і вилученого в останнього 10.03.2025 за адресою АДРЕСА_2 та упакованого до сейф-пакету NPU 2033606.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1