Справа № 358/1988/24 Провадження № 1-кп/358/145/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000224, який надійшов до суду із угодою про примирення у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився с.Покровка Республіка Казахстан, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрованого місця проживання не має, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» умисно та безпричинно, в період часу з 03.03.2024 по 20.10.2024, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , систематично вчиняв по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_4 психологічне насильство.

Так, 03.03.2024 близько 17:00 ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, висловлювався в бік своєї співмешканки ОСОБА_4 грубими нецензурними словами, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що 17.04.2024 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 12.05.2024 близько 17:10 ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, висловлювався в бік своєї співмешканки ОСОБА_4 грубими нецензурними словами, шарпав за верхній одяг, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що 11.06.2024 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 13.05.2024 близько 08:30 ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, погрожував фізичною розправою своїй співмешканці ОСОБА_4 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що 13.06.2024 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 20.10.2024 близько 18:00 ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, висловлювався в бік своєї співмешканки ОСОБА_4 грубими нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_4 . Внаслідок насильства з боку співмешканця ОСОБА_5 у потерпілої ОСОБА_4 сформувалися негативні психоемоційні зміни, а саме: страх за життя та здоров`я своє та дітей, переживання за психологічний розвиток неповнолітньої доньки, відчуття хронічної напруги та тривожного очікування, пригнічений настрій, почуття безпорадності, відчаю, приниженої гідності та сорому що погіршує соціальне функціонування ОСОБА_4 та якість життя всієї родин.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілої особи.

Угода про примирення досягнута під час досудового провадження.

Так, 16.12.2024 потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000224, відомості про яке внесено в ЄРДР 11.11.2024, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України уклали Угоду про примирення.

Згідно даної Угоди потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням на строк, встановлений судом та покладенням відповідних обов`язків згідно ст.76 КК України, які будуть визначені судом.

У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження вважають за можливе затвердити укладену угоду та просили про це суд.

Розглядаючи питання про затвердження Угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної Угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України. Крім того, просила суд застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід та заборонити йому перебувати за місцем її проживання.

В судовому підготовчому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої ними міри та виду покарання та застосування до нього обмежувального заходу.

Прокурор проти затвердження угоди про примирення не заперечував та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 обмежувальний захід та заборонити йому перебувати за місцем проживання потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, строком на 3 місяці.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13, сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання.

У відповідності до вимог статті 50 КК України «Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи: - положення пунктів 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК; - ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.

Врахування зазначених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

Суд погоджується з наведеними обставинами, які визначені в обвинувальному акті як пом`якшуючі покарання, та визнає відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , щире каяття.

Суд також погоджується з наведеними в обставинами, які визначені в обвинувальному акті як обтяжуючі покарання, та визнає відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Оскільки умови угоди про примирення, її форма і зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілої особи, що згідно з положеннями ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину, враховуючи дані про особу винного, його ставлення до скоєного, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої покарання обставин та обтяжуючих покарання обставин, те, що угода про примирення може бути укладена у цьому провадженні відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд також вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід, передбачений п.1 ч.1 ст. 91-1 КК України, у вигляді заборони перебувати в місці проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства - ОСОБА_4 строком на 3 (три) місяці.

Таким чином, угода про примирення, укладена 16.12.2024 між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК і КК України, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про можливість затвердження Угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися та не обиралися.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити Угоду про примирення від 16.12.2024, укладену між потерілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід, передбачений п.1 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме заборонити перебувати в місці проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 3 (три) місяці.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі Угоди про примирення може бути оскаржений в апеляційному порядку:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

-потерпілим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст. 474 КПК України;

-прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 КПК України Угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1