Провадження № 1-кп/185/1302/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у період воєнного стану в залі в м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0001759 від 19 листопада 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого трактористом СФГ «Граніт», раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

19 листопада 2024 року близько о 18.15 год. обвинувачений ОСОБА_3 приїхав на належному йому транспортному засобі марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по вул.Центральна, 38-А с.Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровській області, з тим, щоб забрати з магазину свою дружину ОСОБА_6 .

Перебуваючи у приміщенні вищевказаного магазину між обвинуваченим ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого, бажаючи уникнути подальшого спілкування зі своїм чоловіком, ОСОБА_6 забігла через торговий зал вказаного магазину до приміщення літньої площадки, де на той час перебував потерпілий ОСОБА_7 , який став очевидцем триваючого між подружжям конфлікту.

Незважаючи на вечірній час доби та на ймовірне порушення роботи магазину своєю поведінкою обвинувачений ОСОБА_3 , нехтуючи встановленими в суспільстві нормами порядку, не бажаючи зупинятися, наздогнав свою дружину ОСОБА_6 , до якої застосував фізичне насильство, здійснюючи нанесення ударів ногами та руками по різним частинам тіла жінки. Наміри потерпілого ОСОБА_7 по зупиненню конфлікту та фізичного насильства, свідком якого він став, шляхом відтягування чоловіка від жінки не закінчились успіхом, враховуючи агресію обвинуваченого ОСОБА_3 , який відштовхував потерпілого ОСОБА_7 , як перешкоджаючого його діям, що спонукало потерпілого ухилитися від участі в конфлікті.

Після закінчення застосування фізичного насильства до своєї дружини, яка внаслідок побиття залишалась лежати на підлозі в приміщенні літнього майданчику магазину «Караван», обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, достовірно знаючи, що в приміщенні магазину перебувають працівники магазину, не зупиняючись на досягнутому, бажаючи протиставити себе встановленим в суспільстві нормам та прагнучі показати свою зневагу до інших людей, які перебували в магазині, бажаючи самоутвердитися за рахунок порушення правил поведінки, маючи при собі імітаційно-тренувальну гранату «ПІРО-5М», будучи обізнаним про її властивості щодо придатності до вибуху, вирішив її використати. Реалізуючи свій злочинний умисел, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що виразились у порушенні спокою громадян, відвідувачів магазину, та тимчасове порушення нормальної діяльності магазину, проявляючи неповагу до існуючих норм поведінки та моралі в громадських місцях, перебуваючи у громадському місці - на території літнього майданчику вищевказаного магазину «Караван», усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, обвинувачений ОСОБА_3 , використовуючи заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет - імітаційно-тренувальну гранату «ПІРО-5М», який тримав при собі, зірвав чеку та кинув гранату в сторону потерпілого ОСОБА_7 , який перебував поруч із продавцем магазину, створивши реальну загрозу для життя та здоров`я громадян, порушивши тим самим спокій та громадський порядок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

28.11.2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, та на звільненні обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, що йому інкримінований, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Потерпілий ОСОБА_7 надав письмову заяву, в якій підтвердив свою згоду щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, з запропонованим видом та розміром покарання погоджується, претензій до обвинуваченого не має.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином. Потерпілий ОСОБА_7 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 28.11.2024 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судова експертиза, на проведення експертизи згідно довідки було витрачено 2387.70 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 2387.70 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

У відповідності вимог ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений на мобільний телефоном марки «Орро», - в даному провадженні після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 листопада 2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0001759 від 19 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку, тобто з 20.12.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 2387.70 гривень.

Речовий доказ:

- мобільний телефоном марки «Орро», який переданий на зберігання до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 ;

- залишки піротехнічного виробу - імітаційно-тренувальної гранати «ПІРО-5М», які передані на зберігання до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області - після набрання вироком законної сили знищити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.11.2024 року, на мобільний телефоном «Орро».

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1