Справа № 577/195/25
Провадження № 1-кс/577/296/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" лютого 2025 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000166 від 13.09.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої: АДРЕСА_1 , громадянки України, фактично проживаючої у АДРЕСА_2 , освіта професійно-технічна, не працюючої, заміжньої, має трьох малолітніх дітей, раніше судимої Конотопським міськрайонним судом Сумської області:

1) 26.02.2021 за ч. 1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт;

2) 12.07.2023 за ч. 2 ст.190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

підозрюваної у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2025 року слідчий Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з процесуальним прокурором, про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з правом внесення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 908400 грн.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимою за вчинення шахрайства, маючи розвинуті психологічні навички спілкування із незнайомими людьми і формування у них довірливого ставлення до себе, на шлях виправлення не стала і вирішила продовжити шахрайські дії для протиправної наживи як основний спосіб отримання доходу.

Так, ОСОБА_5 , на початку березня 2024 року, в соціальній мережі «Telegram», готуючись до вчинення шахрайства, з метою підшукування потенційних потерпілих серед військовослужбовців, достовірно знаючи про високий рівень їх грошового забезпечення познайомилася із військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 . Спілкуючись з останнім по телефону та шляхом переписки у соціальних мережах «Telegram» і «Viber» зі свого номеру НОМЕР_2 , викликала довірливе ставлення до себе, а тому дізнавшись про бажання ОСОБА_7 звільнитися з військової служби за станом здоров`я, вирішила використати цей привід для заволодіння його грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою.

Реалізуючи злочинний намір ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_7 завідомо неправдиві відомості про те, що вона являється адвокатом і спеціалізується у сфері військового права та запропонувала надати юридичні послуги з питань звільнення від військової служби, на що ОСОБА_7 погодився. Таким чином ОСОБА_5 ввела ОСОБА_7 в оману з приводу своєї особи та повноважень з адвокатського супроводу.

Після цього, переслідуючи злочинний корисливий умисел направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману у великих розмірах, ОСОБА_5 07.04.2024 року, перебуваючи за місцем мешкання в с. В`язове, Конотопського району, користуючись довірою ОСОБА_7 та, підтримуючи у нього хибну впевненість в тому, що є адвокатом, переконала ОСОБА_7 у необхідності переказу їй 440000 грн. для оформлення пакету документів, що дають підстави для звільнення з військової служби.

ОСОБА_7 , підданий обману ОСОБА_5 і вважаючи, що здійснює оплату юридичного супроводу адвоката, з метою подальшого звільнення від військової служби, о 16:36 год. 07.04.2024 року переказав через мобільний додаток «Приват24» з власної банківської картки АТ КБ «Приватбанк», на банківські картки АТ КБ «Приватбанк», дані яких у переписці надала ОСОБА_5 та які перебували у її фактичному розпорядженні і володінні, зокрема: №851636 на ім`я ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 50000 грн., а о 16:37 год. - 390 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 .

Заволодівши шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 в загальній сумі 440 000 грн., що є великим розміром шкоди, ОСОБА_5 розпорядилася ними на власний розсуд не виконавши взятих на себе зобов`язань з приводу надання правової допомоги, оскільки адвокатом не являється та не мала реальної можливості посприяти звільненню ОСОБА_7 з військової служби, а діяла лише з метою заволодіння чужими грошовими коштами.

Крім того, ОСОБА_5 22 вересня 2024 року, готуючись до вчинення шахрайства, з метою повторного заволодіння грошовими коштами громадян шляхом їх обману, у соціальній мережі «Facebook», з використанням власного мобільного телефону «Iphone 15 Pro Max», що має вихід до Інтернет-мережі, підшукала оголошення розміщене ОСОБА_10 про пошук адвоката з військових справ та в коментарі під оголошенням зі своєї сторінки у «Facebook» « ОСОБА_11 » написала власний номер телефону НОМЕР_2 рекомендувавши користувача вказаного номеру як досвідченого адвоката.

ОСОБА_10 зателефонувала за розміщеним в оголошенні номером та під час розмови ОСОБА_5 представилася військовим адвокатом взявши на себе обов`язок надати правову допомогу у звільненні рідного брата ОСОБА_10 від військової служби, ввівши останню в оману щодо своєї особи і наявності права та можливості надати обіцяні юридичні послуги.

При цьому ОСОБА_5 , переслідуючи повторний злочинний корисливий намір направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом обману, повідомила потерпілій неправдиві відомості, переконавши, що для укладення договору про надання правової допомоги їй необхідно переказати 13000 грн. на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , емітовану на ім`я ОСОБА_8 , що перебувала у фактичному володінні та розпорядженні ОСОБА_5 .

Будучи введеною в оману, ОСОБА_10 , вважаючи, що здійснює оплату укладення нею договору з адвокатом з метою надання правової допомоги для звільнення її рідного брата від військової служби, 22.09.2024 о 13:06 год. переказала 8 000 грн. з власної банківської картки АТ КБ «Приватбанк» та 5000 грн. в цей же день через термінал самообслуговування на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , емітовану на ім`я ОСОБА_8 .

Отриманими грошовими коштами в сумі 13 000 грн. ОСОБА_5 розпорядилася на власний розсуд не виконавши взятих зобов`язань з приводу надання правової допомоги, оскільки не мала реальної можливості надавати юридичну допомогу, а діяла лише з метою заволодіння чужими грошовими коштами.

Крім того, ОСОБА_5 , на прикінці жовтня 2024 року, готуючись до вчинення шахрайства, з метою повторного заволодіння грошовими коштами громадян шляхом їх обману, у соціальній мережі «Facebook», з використанням власного мобільного телефону «Iphone 15 Pro Max», що має вихід до інтернет-мережі, розмістила завідома неправдиве оголошення у групі «Оренда квартир Суми без посередників» про здачу в оренду квартири по АДРЕСА_3 .

Вказаним оголошенням 30.10.2024 року зацікавилася ОСОБА_12 , яка зателефонувала за номером телефону НОМЕР_2 зазначеним в цьому оголошенні, що є засобом зв`язку ОСОБА_5 .

Під час спілкування із потерпілою ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , маючи розвинені психологічні навички, сформувала довірливе ставлення потерпілої до себе та переконала ОСОБА_12 придбати будинок в м. Конотоп, Сумської області, повідомивши при цьому неправдиві відомості про те, що цей будинок продають її знайомі у розтермінування та перший внесок складає 50 000 грн. Для більшої зацікавленості потерпілої, ОСОБА_5 надіслала потерпілій фотознімки будинку по АДРЕСА_2 , у якому особисто проживає зі свіжим ремонтом та новою побутовою технікою. Хоча в дійсності ніякого власного будинку чи права розпорядитися чужим будинком в м. Конотоп ОСОБА_5 не мала.

У подальшому ОСОБА_12 , будучи переконаною у порядності намірів ОСОБА_5 , вважаючи що здійснює перший внесок за купівлю будинку в м. Конотоп, 30.10.2024 о 10:32 год., через мобільний додаток переказала зі своєї банківської картки на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , емітовану на ім`я ОСОБА_5 , грошові кошти в розмірі 50000 грн.

Заволодівши шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами ОСОБА_12 ОСОБА_5 , обіцяних умов усного договору не виконала, перестала виходити на зв`язок із потерпілою, а отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд.

Відомості про вказані кримінальні правопорушення 13.09.2024 року внесено до ЄРДР за №0000166 за ознаками складу злочинів, передбачених частинами 2, 3, 4 ст. 190 КК України, а 27.02.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за частинами 2, 4 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри доводять наступними доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 та наданими ним, в порядку ст. 93 КПК України, квитанціями про переказ коштів на банківські картки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 та наданою нею, в порядку ст. 93 КПК, квитанцією про переказ коштів на банківську картку ОСОБА_5 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 та наданою нею, в порядку ст. 93 КПК, квитанцією про переказ коштів на банківську картку ОСОБА_8 ; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 у АДРЕСА_2 , під час якого вилучено мобільний телефон із сім-карткою НОМЕР_2 та банківські картки, що були використані для заволодіння грошовими коштами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 ; протоколом проведення НС(Р)Д; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколами огляду предметів - матеріалів отриманих під час тимчасового доступу до АТ КБ «Приватбанк» та відповіді на лист Конотопської окружної прокуратури, які містять дані про переказ грошових коштів із рахунків потерпілих на банківські картки ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що перебували у фактичному володінні та розпорядженні ОСОБА_5 ; протоколом огляду предметів - матеріалів отриманих під час тимчасового доступу до мобільного оператора ТОВ «ВФ Україна» з інформацією про з`єднання ОСОБА_5 із потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , а також іншими матеріалами у їх сукупності.

Прокурор стверджує, що в ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що дають обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

На доведеність цих ризиків зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого корисливого злочину за який загрожує суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Підозрювана має у володінні транспортний засіб, та, зважаючи на жіночу стать, наявність трьох малолітніх дітей, чоловіка, що має відстрочку від мобілізації за станом здоров`я, у період воєнного стану може вільно переміщатися країною або виїхати за її межі, з метою уникнення відповідальності. До того ж, оперативним шляхом встановлено, що ОСОБА_5 підшукує автомобіль для виїзду до кордону.

Крім того, під час розслідування кримінального провадження № 0000243 від 14.04.2022 року, вона, будучи повідомленою про підозру, з метою уникнення кримінальної відповідальності залишила місце проживання та виїхала до Закарпатської області.

Отже, розуміння тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному, може спонукати переховуватися від органу досудового розслідування.

Також пропонується врахувати, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, зокрема: 26.02.2021 року за ч. 1 ст. 190 КК України та 12.07.2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. До того ж, 21.09.2023 до Конотопського міськрайонного суду скеровано кримінальне провадження № 0000999 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні восьми епізодів кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 190 КК України та частинами 1, 2 ст. 209 КК України. ОСОБА_5 ніде не працює, вчинила інкриміновані злочини, переслідуючи мету власної наживи за рахунок обману та зловживання довірою військовослужбовців, завідома знаючи про їх високий рівень доходу.

З урахуванням викладеного сторона обвинувачення переконує, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідатиме не лише особі підозрюваної, а й характеру та тяжкості інкримінованих правопорушень. При цьому пропонується встановити заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що буде достатнім для виконання покладених на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор та слідчий ОСОБА_6 підтримали клопотання фактично пославшись на обставини викладені вище.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, заперечують задоволенню звернення з підстав необґрунтованості підозри та недоведеності заявлених ризиків. При цьому послалися на те, що з потерпілими мали місце усні договірні зобов`язання, що тягне лише цивільно-правову відповідальність, а не - кримінальну про що зазначено у висунутій підозрі. До того ж, наявність у підозрюваної трьох малолітніх дітей та хворого чоловіка вказує на відсутність намірів переховуватися від правосуддя, а оскільки останній вирок, за яким ОСОБА_5 була засуджена до реального позбавлення волі, на даний час не набрав законної сили, то не можна стверджувати про доведеність ризику продовження злочинної діяльності. Водночас вважають, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту повністю забезпечить виконання покладених на підозрювану обов`язків.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши представлені докази суд дійшов такого висновку.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру за частинами 2, 4 ст. 190 КК України, одна із яких (ч. 4 ст. 190 КК) віднесена до тяжкого кримінального правопорушення. Обгрунтованість висунутої підозри підтверджується представленими доказами достатніми для переконання на цьому етапі у правомірності попередньої кваліфікації інкримінованих злочинів.

Також, стороною обвинувачення доведені ризики, що свідчать про можливість переховування підозрюваного від слідства та суду, продовження злочинної діяльності. Саме на це вказує тяжкість кількість епізодів інкримінованих правопорушень, суворість покарання, що загрожує, наявність незнятих та непогашених судимостей за вчинення раніше шахрайств, а також невідбуте покарання у вигляді позбавлення волі.

Слід зауважити, що не набрання попереднім вироком законної сили внаслідок тривалого перегляду в апеляційній інстанції, на чому акцентувала увагу сторона захисту, з урахуванням інкримінованої кількості епізодів шахрайства, а також наявності вироку суду від 26.02.2021 року, по якому до теперішнього часу покарання не відбуто, що підтвердила і підозрювана, не може свідчити про відсутність заявлених ризиків.

На переконання суду наведені обставини безумовно вказують на схильність ОСОБА_5 до злочинної діяльності пов`язаної із шахрайством, а відтак й про підвищену суспільну небезпечність.

Суд бере до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст. 131 КПК), з огляду на необхідність попередження ризику переховування ОСОБА_5 від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Зокрема судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання суду обрання ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу, відповідно до пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції відповідатиме принципу пропорційності, оскільки застосований до неї запобіжний захід буде необхідним за встановлених обставин, унеможливить переховування від правосуддя та продовження вчиняти злочини.

Отже, стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним вище ризикам.

Відтак саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, запобігання спробам, зазначених у пунктах 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави, виходячи з положень ч. 4 ст. 182 КПК України, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Водночас, враховуючи тяжкість, кількість епізодів та корисливість інкримінованих злочинів, наявність підтверджених ризиків, суспільну небезпечність слід погодитися із запропонованим розміром застави у 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Керуючись: ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000166 від 13.09.2024 року про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 години 27.04.2025 року.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмір 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 908400 грн., які можливо внести на рахунок:

Одержувач: ТУДСА України в Сумській області

Код: 26270240

Назва банку: ДКСУ м. Київ

МФО: 820172

р/р: UA0008869

Призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по-батькові платника застави.

У разі внесення вказаної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити, поклавши на неї наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Конотопського району Сумської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання.

Ухвала підлягає негайному виконанню і може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1