Справа № 128/5065/24
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши під час проведення підготовчого судового засідання матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000295 від 06 грудня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 06 грудня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу увигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого кримінального правопорушення - злочину, на даний час ризики, визначені ст.177 КПК України, як підстава втручання у право особи на свободу, які заявлені стороною обвинувачення та враховані судом під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не втратили своєї актуальності, а обставини, у їх сукупності (щодо аналізу обставин вчиненого злочину та особистості обвинуваченого), визначені ст.178 КПК України, не змінились, не втратили своєї значимості зі спливом певного часу, а тому не вимагають від сторони обвинувачення наведення інших, нових або додаткових, підстав для продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження. Відповідно, продовження вищевказаного найсуворішого запобіжного заходу буде виправданим та співрозмірним особі обвинуваченого, суспільній небезпечності вчиненого діяння. Так, ОСОБА_7 не має жодних законних джерел заробітку та соціально стримуючих факторів, утриманців, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця проживання, є раніше судимим, обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що у сукупності та взаємозв`язку свідчить про те, що обвинувачений, через усвідомлення суворого покарання та переконливість доказів може переховуватись від суду, що унеможливить своєчасний розгляд кримінального провадження, ухвалення та виконання вироку, може надати можливість останньому вчинити інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих та свідків у даній справі тощо. Прокурор вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам, які на цей час не зменшились і не відпали, у зв`язку з чим, просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілі також не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Розглянувши клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2024 року ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали визначено до 04 лютого 2025 року, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із того, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суду не надано.

Обставини, передбачені ч. 2 ст. 185 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Таким чином, на даний час не перестали існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час кримінального провадження і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Тримання під вартою може бути виправданим в тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до чимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, а тому суд вважає, що з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу ОСОБА_7 необхідно визначити заставу.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_7 заставу з урахуванням вимог ст. 182 КПК України, а саме: 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 178, 183,199,314-316,376КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

Строк дії ухвали до 23 березня 2025 року.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати на виклики суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утриматися від спілкування із особами, які є потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу.

У разі невиконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1