УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представників потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 07.04.2024, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого водієм в Управлінні державної охорони України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

в межах даного кримінального провадження прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 . Своє клопотання прокурор мотивувала тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, ризики, які враховувались раніше при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати та не зменшились, менш суворіші запобіжні заходи не забезпечать ненастання існуючих ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор просила суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які були враховані судом раніше не змінились, крім того, повідомила суд про те, що на адресу неповнолітніх свідків - друзів загиблого на мобільний телефон надходять повідомлення з погрозами. Що може свідчити про те, що з боку обвинуваченого через його захисників здійснюються спроби впливу на свідків.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки в судовому засіданні прокурор оголосила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою ОСОБА_9 , водночас на його електронну адресу надійшло клопотання про застосування запобіжного, вважає, що таким чином прокурор хоче ввести в оману суд та захисників. Також, зауважив, що ризики наведені прокурором у клопотанні будь-якими доказами не підтвердженими, а також не доведено те, що на адресу неповнолітніх свідків та друзів загиблого надходять погрози, як і не доведено причетність до цього ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки ним подано клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, будь-яких письмових клопотань про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисному, він не отримував.

Захисник ОСОБА_13 заперечував щодо задоволення клопотання поданого прокурором, підтримав доводи оголошені іншими захисниками, вважав, що ризики на які послався прокурор не доведені будь-якими доказами, просив суд застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисників, вказав, що ризики заявлені прокурором є безпідставними та не підтвердженими жодними доказами.

Представники потерпілого ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, інші матеріали кримінального провадження наявні у розпорядженні суду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з обвинувального акту ОСОБА_9 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним ризикам, перелік яких зазначений у п.п. 1-5 цієї статті, на запобігання яких спрямоване застосування запобіжних заходів.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

До обвинуваченого ОСОБА_9 під час досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ході вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу слідчим суддею під час здійснення досудового розслідування перевірялося питання щодо наявності достатніх даних, які поза розумним сумнівом свідчили про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Наразі ОСОБА_9 набув статусу обвинуваченого та обґрунтованість висунутого обвинувачення перевірятиметься судом в ході судового розгляду.

Зі змісту висунутого обвинувачення убачається, що, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини.

При цьому, виходячи зі змісту поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Зважаючи на доводи учасників кримінального провадження, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що доводи прокурора про наявність у нього достатніх доказів для доведення висунутого обвинувачення є очевидно необґрунтованими та довільними.

Перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування свідчить про їх вагомість, однак ретельнішу оцінку цим доказам, суд надаватиме під час їх дослідження та вивчення змісту.

На момент вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставини, які враховувалися судом раніше не змінилися, ризики не зменшились та продовжують існувати.

Так, при вирішенні питання про доцільність застосування заходу забезпечення, під час досудового розслідування судом, враховувались існування ризиків можливої неправомірної поведінки ОСОБА_9 , передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи ймовірність настання ризиків, судом враховується міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, характер висунутого обвинувачення, суспільна небезпека інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини за яких інкримінується вчинення кримінального правопорушення,

Зважаючи наведене, а також усвідомлення обвинуваченим, що в разі доведення винуватості йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з великою імовірністю спонукатиме обвинуваченого вживати заходів щодо втечі, переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, експертів та вчинення іншого кримінального правопорушення.

На переконання суду ненастання вказаних ризиків зумовлене саме застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, надані прокурором дані свідчать про надходження на адресу неповнолітніх свідків погроз через соціальні мережі, підтверджує існування ризику впливу на свідків.

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, являється особою молодого віку, за час перебування під вартою характеризується позитивно.

Також, судом при вирішенні питання доцільності щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються наступні дані щодо особи обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_9 , раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, військовослужбовець, одружений, на утриманні непрацездатних осіб не має, сталих соціальних зв`язків не має.

Отже, зважаючи на існуючі ризики, характеризуючі дані обвинуваченого, враховуючи підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суд, дійшов до обґрунтованого переконання, що застосований раніше захід забезпечення у вигляді тримання під вартою є виправданим, як захід процесуального примусу.

У даному випадку менш суворіші запобіжні заходи не забезпечать запобігання існуючих ризиків ймовірність настання яких має високий ступінь.

Крім того, дані щодо надходження на адреси свідків погроз підлягають перевірці щодо причетності до цих подій обвинуваченого та/або прихильних до нього осіб та вказують на досить високий відсоток настання існуючих ризиків.

Суд відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України не знаходить підстав для визначення ОСОБА_9 , розміру застави, оскільки останньому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого настала смерть людини, що виключає можливість визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо невірного прохання прокурора у клопотанні, згідно із яким порушується питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не впливає на суть самого клопотання у якому йде мова про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Отже, необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Строк дії ухвали слід встановити 60 днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 09 березня 2025 року включно.

Строк дії ухвали встановити 60 днів, тобто по 09 березня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а особою, що утримується під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

________________ _______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3