Справа № 331/2498/24
Провадження № 1-кп/331/266/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 10.03.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків Миколаївської області, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей немає, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-07.04.2023 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_6 обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропних речовин без мети збуту, всупереч вимог ст.ст. 1, 13, 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», 04 березня 2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись у м. Комар Донецької області, діючи умисно, з метою задоволення особистих потреб, використовуючи свій мобільний телефон з соціальним мессенжером «Telegram», замовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

Згодом, ОСОБА_4 отримав на свій мобільний телефон повідомлення від ТОВ «Нова Пошта» про прибуття поштового відправлення на його ім`я, всередині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP.

05 березня 2024 року ОСОБА_4 достовірно знаючи про те, що всередині поштового відправлення знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, направився до поштового відділення №1, яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Комар, вул. Єгорова, буд. 8, де отримав своє замовлення. Розпакувавши посилку, ОСОБА_4 поклав до правої внутрішньої кишені своєї флісової кофти зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору.

У подальшому, 09.03.2024 року ОСОБА_4 , діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання раніше придбаної ним психотропної речовини, без мети збуту, зберігаючи вказану речовину із моменту її незаконного придбання в правій внутрішній кишені своєї флісової куртки, перебуваючи в м. Запоріжжя та направляючись на автомобілі марки «Фольксваген Шаран», державний номерний знак НОМЕР_2 із м. Запоріжжя до смт. Велика Новосілка Донецької області на автомобілі марки «Фольксваген Шаран», державний номерний знак НОМЕР_2 , 10.03.2024 був зупинений працівниками поліції поблизу будинку №144, що по проспекту Соборному, де до 01-02 годин умисно, незаконно, зберігав без мети збуту зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса якої склала 0,2776 г ( в перерахунку на основу), тобто до моменту вилучення працівниками поліції.

ІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення пояснив, що він через додаток Telegram замовив собі психотропну речовину PVP, для отримання через перевізника НОВА ПОШТА. Оплатив на картку зі своєї банківської карти. У відділенні Нової пошти у м. Комар Донецької області отримав посилку, де була психотропна речовина, поклав її у одяг та зберігав при собі, для власного вживання. Через деякий час, перебував у м. Запоріжжі, де його на автомобілі зупинили патрульні поліцейські і під час проведення поверхневого огляду знайшли PVP.

Провину визнав, розкаявся, просив суворо його не карати.

Обвинувачений також просив суд надати йому час для проходження лікування від наркоманії для вирішення у подальшому питання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України.

Захисник не заперечувала винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, заяв та зауважень щодо матеріалів дізнання не надала, при призначенні покарання просила врахувати матеріали, що характеризують обвинуваченого, призначити найменш суворе покарання у вигляді штрафу.

IІІ. Дослідженні докази.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні та із усіма матеріалами дізнання. Матеріали дізнання досліджувалися судом після їх надходження у провадження суду.

Судом у судовому засіданні оголошений перелік письмових доказів, що знаходяться у матеріалах провадження, заперечень щодо допустимості та належності цих доказів, або заперечень, щодо обставин, встановлених під час досудового розслідування від сторони захисту та сторони обвинувачення не надходило.

На підставі положень ч. 3 ст.349, 381, 382 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися у судовому засіданні.

Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, також підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, оголосивши додані до обвинувального акту матеріали дізнання, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

ІV. Клопотання обвинуваченого щодо відкладення судового засідання та надання часу для звернення до медичного закладу для проходження лікування.

У судовому засіданні 08 травня 2024 року, клопотання сторони захисту було задоволене, обвинуваченому наданий час для звернення до медичного закладу. Після чого обвинувачений перестав виконувати обов`язок щодо явки до суду, оголошувався у розшук. Згідно пояснень обвинуваченого наданих у судовому засіданні 30.01.2025, до лікувального закладу він не звертався, просив надати йому додатковий час для такого звернення.

У судовому засіданні 30 січня 2025 року обвинувачений повторно звернувся до суду із клопотанням про відкладення судового засідання для надання йому часу для проходження лікування від наркоманії для вирішення у подальшому питання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України.

Судом у цьому клопотанні було відмовлено. Обвинувачений на запитання суду не зміг пояснити, чому із 08 травня 2024 року до часу розгляду справи у суді він не звертався до медичного закладу. Крім того, обвинувачений не зміг надати жодних пояснень щодо причин ухилення від виконання обов`язку явки до суду. З огляду на ці обставини, суд приходить до висновку, що звернення із клопотанням про відкладення судового розгляду зумовлене бажання повторно ухилитися від суду.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є проступком.

VІ. Призначення покарання.

При призначенні покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який вину в скоєному визнав, одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, має місце реєстрації та місце проживання, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра, вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового терміну, призначеного вироком суду. Даних щодо наявності інвалідності чи іншої непрацездатності матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, - щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Санкцією частини першої ст. 309 КК України передбачений широкий перелік покарань, які можуть бути призначені судом. Суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Судом також встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2023 ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначене покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі положень ст. 75,76 КК України звільнено від призначеного покарання із випробуванням один рік.

Оскільки кримінальне правопорушення, що є предметом розгляду у цій справі вчинене після винесення вироку, визначаючи остаточне покарання суд керується приписами ч.1 ст. 71 КК України, застосовує принцип часткового складання, із урахуванням правил, визначених ст. 72 КК України щодо відповідності різних видів покарань.

У разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК остаточне покарання у виді сукупності не відбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим (постанова ККС від 12.03.2020 у справі № 752/2269/18 (провадження № 51-6221км19).

Крім того, у зв`язку із тим, що обвинувачений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2023 звільнений від реального відбування покарання із випробуванням, попереднє ув`язнення у кримінальному провадженні до нього не застосовувалося, не відбутою частиною покарання, є строк позбавлення волі, призначений судом.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжних захід у кримінальному провадженні не обирався. Клопотань про застосування, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінально провадження до суду не надходило.

Питання про речові докази вирішити судом в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню була проведена судово-хімічна експертиза, висновок № СЕ-19/108-24/4654-НЗПРАП від 12.03.2024 року, то процесуальні витрати в силу ст. 124 КПК України в сумі 1514 грн. 56 коп. на залучення експерта, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 ..

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням правил ст. 72 КК УКраїни до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначену вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2023 і призначити остаточне покарання у вигляді 3 років 1 дня позбавлення волі.

Строк відбування покарання обраховувати із дня фактичного затримання обвинуваченого після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

-залишки особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP маса якої склала 0,3190 г ( в перерахунку на основу), у спец пакеті №5484473 разом з попереднім упакуванням - переданий на відповідальне зберігання до камери схову Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знищити;

-диск формату DVD-R із відеозаписом огляду місця події від 10.03.2024 залишити в матеріалах кримінального провадження №0000103 від 10.03.2024.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1