У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

25 грудня 2024 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0002014, яке внесене до ЄРДР 04 червня 2024 року, стосовно ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.114-1, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307 КК України, а також ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просила:

- продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , строком на 60 (шістдесят) днів;

- визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 грн.;

- покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 7 ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до органу досудового розслідування, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; докласти зусиль до пошуку роботи.

Вказані вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Обґрунтованість підозри ґрунтується на зібраних органом досудового розслідування доказах.

Підозрюваному ОСОБА_4 обраний запобіжний захід - тримання під вартою.

До закінчення строку дії запобіжного заходу досудове розслідування завершити неможливо, оскільки необхідно отримати висновки експертиз, допитати підозрюваних з урахуванням результатів експертиз.

Строк досудового розслідування продовжений до 03 березня 2025 року.

Слідство вважає, що установлені під час обрання ОСОБА_4 ризики продовжують існувати.

Зокрема, усвідомлення ОСОБА_4 тяжкості покарання, свідчить про ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення таких несприятливих наслідків.

Факторів, які можуть стримати ОСОБА_4 від вчинення таких дій немає, адже в нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, місце роботи тощо.

ОСОБА_4 обізнаний про номери мобільних телефонів свідків та потерпілих, а тому, знаючи такі дані, з метою уникнення відповідальності, він може умовлянням, підкупом чи погрозами примушувати останніх змінити показання.

Своєю чергою, існує ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення. Він раніше судимий і зараз підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинене в період іспитового строку. Це свідчить, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не стає, ігнорує встановлені законом норми поведінки в суспільстві. Стримуючих факторів щодо вчинення ОСОБА_4 протиправної поведінки немає.

У світлі зазначеного ризику слідчий вважав, що слід врахувати період початку злочинного шляху ОСОБА_4 .

Як відомо, він засуджений за вчинення замаху на злочин, зараз він підозрюється в умисному тяжкому кримінальному правопорушенні, що свідчить про те, що підозрюваний збільшує свою суспільну небезпеку. До того ж, він достовірно знаючи про воєнний стан на території України, неспровоковану військову агресію проти українського народу з боку російської федерації, усвідомлюючи надзвичайно складний період в житті української нації, протиставив себе державі та суспільному порядку. Характер вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його поведінка, вказують на його сміливість та кмітливість при вчиненні злочину, а відтак наявність у нього морального бажання та схильності до вчинення інших кримінальних правопорушень, зокрема корисливих.

Слідчий вважає, що запобігти вище вказаним ризикам можна лише за допомогою тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки особисте зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить існуючих ризиків; поручителі до суду не звертались; домашній арешт не зможе попередити незаконний вплив на свідків та потерпілого, вчинення інших кримінальних правопорушень.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, за підстав та обставин, які наведені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив відпустити його під домашній арешт, мотивуючи це тим, що він не причетний до вчиненого злочину, він не підпалював автомобіль. У ОСОБА_8 він був, оскільки мав бажання вступити до 72-ої бригади, але його взяли, через наявність трьох дітей, а потім операцію на селезінці.

Він не може залякати потерпілого та свідків, або їх підкупити, оскільки грошей на підкуп не має.

Також, він не має можливості сховатись, оскільки скрізь камери, патрулі і його можна відслідкувати за телефоном.

Він заробляє на життя шляхом продажу крипто валюти.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного. Вважав, що вся доказова база ґрунтується на показаннях ОСОБА_4 і слідчого експерименту з ним. Вони здобуті під тиском. Лише після того, як ОСОБА_4 заявив про тиск, слідство почало збирати докази винуватості останнього.

Звертав увагу, що ризики зазначені прокурором не підтверджені. ОСОБА_4 не буде переховуватися від суду, оскільки він, як особа, яка відбувала звільнення від відбування покарання, з`являвся на відмітки до органу з питань пробації.

Також, ОСОБА_4 не може тиснути на свідків, оскільки їх в справі немає. Як видно з клопотання, доказами винуватості ОСОБА_4 будуть висновки експертиз, а на експертів він вплинути не може.

Своєю чергою, ОСОБА_4 не є особою схильною до вчинення злочинів, оскільки він раніше не судимий.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, слідчий/прокурор має довести, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя повинен дослідити поважність причин, через які досудове розслідування не завершене у визначений строк, які можуть бути обумовлені наявністю низки факторів: кількість епізодів; географія злочинної діяльності; кількість підозрюваних, свідків, поведінка підозрюваного; необхідність отримання результатів експертних досліджень тощо.

Тут варто зауважити, що системне тлумачення пунктів 3 та 5 ст. 199 КПК України не вимагає від прокурора/слідчого повторно доводити обґрунтованість підозри. Ця обставина встановлюється, коли вирішується питання про обрання запобіжного заходу. І лише у виключних випадках, коли нові докази здобуті стороною обвинувачення та захисту свідчать про очевидну непричетність підозрюваного до події кримінального правопорушення, слідчий суддя може переглянути підозру під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Водночас, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя повинен надати оцінку тому, чи не перевищує у конкретному кримінальному провадженні тривалість попереднього ув`язнення розумні строки.

Згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Застосовуючи вказані норми, слідчий суддя з`ясувала, що згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 завершується 03 січня 2025 року.

Слідство та прокурор стверджують, що до вказаної дати досудове розслідування кримінального провадження № 0002014, яке внесене до ЄРДР 04 червня 2024 року, стосовно ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.114-1, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307 КК України, а також ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, неможливо, через необхідність отримання висновків експертиз, допиту підозрюваних з урахуванням цих експертиз.

Згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2024 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014, яке внесене до ЄРДР 04 червня 2024 року, стосовно ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.114-1, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307 КК України, а також ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, завершується 03 березня 2025 року.

Отже, оскільки за результатами судового контролю визначений строк досудового розслідування продовжений до 03 березня 2025 року, а у кримінальному провадженні ще не отримані висновки усіх експертиз, не допитані підозрювані з урахуванням цих експертиз, слідчий суддя вважає підтвердженим, що досудове розслідування не може бути завершеним до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, слідчий суддя здійснює перевірку на предмет наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення вказувала на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Згідно із санкцією наведеної статті, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

На думку слідчого судді таке покарання є суттєвим мотивом для ОСОБА_4 , щоб переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 не має місця працевлаштування, навчання, постійного місця проживання, сім`ю, дітей чи інших утриманців.

Отже, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які здатні попередити можливість переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

За таких обставин, слідчий суддя дійшла до переконання, що продовжує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який хоча і зменшився з часу останнього продовження строку тримання під вартою, але остаточно не зник.

Слідчий суддя відхиляє доводи про те, що наявність камер відеоспостереження на вулиці, патрулів поліції чи можливість відслідкувати його за телефоном є надуманими та такими, що не спростовують установлений ризик.

До того ж, слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 обізнаний про контактні дані потерпілого та свідків, а тому слідчий суддя вважає, що він, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує може вчинити спроби незаконного впливу на них.

Отож, слідчий суддя вважає, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд критично відноситься до тверджень, що у кримінальному провадженні не допитувалися свідки, оскільки там містяться протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Своєю чергою, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, з корисливих мотивів. До того ж, він раніше засуджувався за замах на кримінальне правопорушення, з корисливих мотивів.

Отож, він має репутацію особи, яка може вчиняти кримінальні правопорушення з корисливих мотивів.

Звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з декриміналізацією, не спростовує його репутацію особи, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки його винуватість була підтверджена вироком суду.

Отже, з огляду на це та відсутність у нього джерел доходів, продовжує існувати ймовірність того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отож, органом досудового розслідування доведені обставини, з якими закон пов`язує продовження строку тримання під вартою.

Слідчий суддя установив, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 не перевищує граничних строків, передбачених ч. 3 ст. 197 КПК України.

Водночас, слідчий суддя не бачить підстав для зміни запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчому судді доведено, що з огляду на ступінь ймовірності доведених ризиків, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , вік та стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, зважаючи на відсутність поручителів, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою досягти мети визначеної ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, у випадку ОСОБА_4 йому має бути визначений розмір застави, як альтернативний запобіжний захід і перелік обов`язків, які передбачені ст. 194 КПК України та які будуть застосовані до нього в разі внесення застави.

Слідчий суддя зазначає, що оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави йому має бути визначений у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається виходячи з обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного інших даних про його особу та установлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. До того ж, він має достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя враховує усі вище наведені обставини та зважаючи на них, вважає, що ОСОБА_4 має бути визначена застава, передбачена п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 3028 гривень.

Отже, розмір застави становить 242 240 грн.

Далі, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має визначити перелік обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Отже, слідчий суддя вважає, що з огляду на дані про особу ОСОБА_4 установлені ризики, слідчим та прокурором доведена необхідність покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених п. 1, 2, 3, 7 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтись до органу досудового розслідування за першою вимогою; не відлучатися із місця проживання та реєстрації без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; докласти зусиль до пошуку роботи.

За таких обставин, слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 лютого 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід - заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 грн.

У разі внесення застави, звільнити ОСОБА_4 з-під варти та покласти на нього такі обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 7 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до органу досудового розслідування, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- докласти зусиль до пошуку роботи.

Строк дії обов`язків, у разі внесення застави - 2 (два) місяці, з дня внесення застави.

Застава може бути внесена підозрюваним, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем). Підозрюваний або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом 5 (п`яти) днів, з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала виконується негайно, після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений - 30 грудня 2024 року о 08:45 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_13