У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2024 Справа №607/24959/24 Провадження №1-кс/607/6871/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2024 до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_4 .

Скарга обґрунтована тим, що її син ОСОБА_4 незаконно утримується у ІНФОРМАЦІЯ_1 всупереч його волі.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.11.2024 відкрито провадження у справі за даною скаргою та призначено її до судового розгляду на 25.11.2024.

Скаржник ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Від т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 надійшла заява про те, що станом на 08:00 год. 25.11.2024 громадянин ОСОБА_4 не перебуває на території ІНФОРМАЦІЯ_1 та виконати ухвалу щодо доставлення останнього до суду не є можливим.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.10 ч.1 ст.3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_3 звернулася в інтересах свого сина до Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням, в порядку ст. 206 КПК України, в якому просила звільнити ОСОБА_4 , незаконно утримуваного у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Із заяви ОСОБА_3 не вбачається, що правовідносини виходять із норм КПК України, при цьому, до заяви не долучено жодних доказів того, що громадянина ОСОБА_4 незаконно затримано працівниками ТЦК та СП, та тих обставин, що останній незаконно утримується на території ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Окрім того, зважаючи на заяву т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 про те, що станом на 08:00 год. 25.11.2024 громадянин ОСОБА_4 не перебуває на території ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчий суддя доходить висновку що обставини, викладені у клопотанні (скарзі) ОСОБА_3 , не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги. До того ж, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, вимоги скарги не підтримала.

За таких обставин, у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_4 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1