Справа № 225/1667/23
Провадження №11-кп/801/175/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Щербинівка м. Дзержинськ Донецької області, громадянку України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та засуджено до покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного її на праві власності майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 04.04.2023 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В :

Згідно вироку суду, на території Донецької області функціонує інформаторська мережа, яка організована та створена так званим «заступником начальника Горлівського МГБ ДНР» громадянкою України ОСОБА_10 , яка перебуває на тимчасово окупованій території України та приймає активну участь у бойових діях на боці країни-агресора (рф) та здійснює збір інформації розвідувального характеру з метою подальшого проведення розвідувально-підривної діяльності проти України.

Зокрема, до вказаної мережі інформаторів ОСОБА_10 залучила особу, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому провадженні, інших невстановлених на даний час осіб та осіб, стосовно яких скеровано обвинувальні акти до суду.

Особа, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому провадженні, будучи уродженцем м. Торецьк (колишня назва м. Дзержинськ) Донецької області, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, приймаючи активну участь у бойових діях на боці країни - агресора (рф), підтримуючи родинні та дружні зв`язки з мешканцями вказаного населеного пункту, безпосередньо залучив до збору та передачі інформації ряд осіб, серед яких особу, стосовно якої скеровано обвинувальний акт до суду та ОСОБА_8 .

Так, громадянка України ОСОБА_8 , проживаючи в м. Торецьк Донецької області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, в інтересах іноземної держави, країни-агресора - російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, не виконавши своїх обов`язків громадянки України, визначених ст. 17 та ст. 65 Конституції України щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, надала згоду на співпрацю з особами з незаконних збройних формувань, діяльність яких контролюється представниками рф.

На виконання свого злочинного умислу та відповідно до попередньої домовленості з особою, стосовно якої скеровано обвинувальний акт до суду та невстановленими на даний час особами із числа незаконних збройних формувань, діяльність яких контролюється представниками рф, ОСОБА_11 , постійно проживаючи на території м. Торецьк Донецької області, яке на даний час перебуває на лінії бойового зіткнення Збройних Сил України із збройними підрозділами країни-агресора, збирала та в подальшому передавала ОСОБА_12 актуальну на час її надання інформацію щодо переміщення та точного розташування підрозділів та техніки Збройних Сил України, розміщених на даному напрямку фронту, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості.

Зокрема, 23.06.2022 ОСОБА_11 з використанням власного мобільного терміналу, на якому встановлено додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 (telegram id НОМЕР_2 ) під іменем « ОСОБА_13 », надіслала користувачу облікового запису « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з номером мобільного телефону НОМЕР_3 (telegram id НОМЕР_4 ), яким користується ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлення, у якому надала відомості щодо розташування (наявності), переміщення особового складу і техніки Збройних Сил України, що дислокувались у м. Торецьку Донецької області в районі 5, 20 та 21 шкіл.

В подальшому, ОСОБА_12 , за допомогою вказаного мобільного додатку передав зазначену інформацію невстановленій особі з числа незаконних збройних формувань, діяльність яких контролюється представниками рф для коригування та нанесення вогневого ураження по позиціях підрозділів Збройних Сил України.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, в період часу з 23.06.2022 по 27.07.2022, ОСОБА_11 з використанням власного мобільного терміналу, на якому встановлено додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 (telegram id НОМЕР_2 ) під іменем « ОСОБА_13 », надсилала користувачу облікового запису « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за номером мобільного телефону НОМЕР_3 (telegram id НОМЕР_4 ), яким користується ОСОБА_15 , інформаційні повідомлення різного змісту, зокрема, щодо наслідків ракетного обстрілу у м. Торецьку Донецької області в районі школи №5, санаторію «Радуга», ЦМЛ м. Торецьк, розташування (наявності та відсутності) особового складу і техніки Збройних Сил України, місць вогневого ураження по позиціях підрозділів Збройних Сил України, що свідчить про наявність співпраці з представниками іноземної держави.

Дії обвинуваченої судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 2 ст. 111 КК України, а саме, державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , ставить питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької об міру покарання за ч.2 ст. 111 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

Вимоги обґрунтовує тим, що судом при призначенні покарання не враховано, що ОСОБА_8 добровільно надала показання, за допомогою яких було викрито, притягнуто до відповідальності та скеровано обвинувальний акт до суду відносно ОСОБА_12 . ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, повністю визнала вину, активно сприяла розкриттю злочину.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить переглянути вирок щодо неї, оскільки докази у кримінальному провадженні є необ`єктивні. Окрім того направити справу на розгляд до Краматорського районного судду Донецької області.

Заслухавши суддю- доповідача, захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, наполягали на їх задоволенні, міркування прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти доводів апеляційних скарг та вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права , з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним кодексом України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази є належними та допустимими, оцінені судом в їх сукупності з точки зору їх достатності і взаємозв`язку, які підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану

Обвинувачена ОСОБА_8 у суді першої інстанції своєї вину свою визнала., в суді апеляційної інстанції надавала аналогічні пояснення.

Твердження обвинуваченої щодо направлення провадження відносно неї до Краматорського районного суду Донецької області колегія суддів не приймає до уваги, оскільки питання щодо підсудності вказаного кримінального провадження вирішено Ухвалою Верховного суду від 01.04.2024 року (т.2 арк. пров. 171-172).

Відповідно до ч.5 ст.34 КПК України спори про підсудність між судами не допускаються.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд І інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 , виходив з вимог ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу винної, обставини, які пом`якшують покарання та обставин, які його обтяжують.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 наголосив, що «…окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину…».

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року),де зазначено, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Так, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою ОСОБА_8 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Як особа, ОСОБА_8 , за місцем проживання до окупації характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, раніше не судима, вину визнала.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. ст. 65, 66 КК України, врахував вчинення ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, дані про особу засудженої, в тому числі і ті, на які вказував апелянт, і призначив покарання в мінімальних розмірах санкції інкримінованого їй злочину.

На думку колегії суддів призначене судом покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів. Підстав вважати призначене засудженій покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.8 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. №7, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, може мати місце лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Жодних обставин, які відповідно до ст.69 КК України істотно знижують ступінь тяжкості злочинів, вчинених ОСОБА_8 , судом першої інстанції не встановлено, а тому і підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_8 із застосуванням ст.69 КК України не має, оскільки наведені у апеляційній скарзі обставини в достатній мірі враховані судом під час призначення конкретного строку покарання. Посилання на добровільне надання ОСОБА_8 показань, за допомогою яких було викрито, притягнуто до відповідальності та скеровано обвинувальний акт до суду відносно ОСОБА_12 , є поважною обставиною, але ніяким чином не зменшують ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Таким чином, наведені в апеляції обставини в достатній мірі враховані судом під час призначення конкретного покарання і підстав для його пом`якшення і зміни вироку в частині призначення покарання, як того просить адвокат, колегія суддів не вбачає.

Виходячи з обставин кримінального правопорушення суд першої інстанції призначив мінімальні покарання, визначені санкціями статті, за якими визнана винною ОСОБА_8 .

Таким чином, підстав, які б давали можливість пом`якшити призначене обвинуваченій покарання колегія суддів не вбачає, а тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2024 стосовно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення, а засудженою - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4