ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-кп/818/ 542 /25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 08.11.2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Есхар Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, раніше судимого 13.02.2023 за вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст.72 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання призначеного ОСОБА_7 , 13.02.2023 за вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі строком 2 (два) місяця та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_7 , визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Долю речових доказів та судових витрат вирішено відповідно до ст.100 та ст.126 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено без мети збуту у не великих розмірах за наступних обставин. Так, 04.04.2023 у денний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу для власного вживання, повторно, без мети збуту, здійснив замовлення наркотичного засобу, обіг якого обмежений - «Метадон» у невеликих розмірах за допомогою соціальної мережі «Телеграм», у невстановленої в ході досудового розслідування особи.

Після цього, з метою реалізації свого протиправного наміру, спрямованого на незаконне придбання наркотичного засобу без мети збуту у не великих розмірах, ОСОБА_7 04.04.2023 близько 16 год. 00 хв., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, прибув до м. Харків та направився за адресою: м. Харків, пр-т. Олександрівський, 1А, де серед дерев, за вищевказаною адресою, побачив кущ, в гілках якого знаходився шприц, всередині якого знаходилася рідина з наркотичним засобом, обіг якої заборонено - «Метадон». ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що у шприці знаходиться замовлений ним наркотичний засіб, обіг якого заборонено, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вжив половину рідини з шприцу та поклав вказаний шприц до кишені куртки, тим самим незаконно придбав та почав зберігати вищевказаний наркотичний засіб у не великих розмірах, обіг якого заборонено, з метою подальшого особистого вживання, повторно, без мети збуту.

Протиправні дії ОСОБА_7 пов`язані із незаконним придбанням та зберіганням наркотичного засобу, обіг якого заборонено, було припинено працівниками поліції на законних підставах, а саме: 04.04.2023 у період часу з 18 год. 35 хв. по 18 год. 40 хв. під час огляду місця події за адресою: м. Харків, пр-т. Олександрівський 1А, ОСОБА_7 у присутності понятих надав працівникам поліції шприц з рідиною, який було поміщено до спеціалізованого сейф - пакету № KIV2143019 та запаковано у присутності понятих.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/121-23/7478-НЗПРАП від 12.05.2023 за результатами проведення судової експертизи дослідження матеріалів, речовин, та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», наданий на експертизу шприц містить у собі рідину масою: 1,0773 грам, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежений - Метадон. Маса Метадону, в перерахунку на масу сухого залишку становить 0,0675 грама.

Відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000, Таблиця №1 містить розрахунки невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин, які знаходяться у незаконному обігу, згідно із якими не великим розміром наркотичного засобу - Метадон, що знаходиться в обмеженому обігу, рахується вага до 0,02 грами. Таким чином, всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» ОСОБА_7 , незаконно, повторно, придбав та зберігав без мети збуту, наркотичний засіб - Метадон, обіг якого обмежено, у не великих розмірах.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, 11.07.2023, точного часу в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилось можливим, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, і реалізуючи його, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, скориставшись безкоштовним кросплатформеним мобільним месенджером «Telegram» в телеграм-боті «Діана», замовив у невстановленої під час досудового розслідування особи наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон, плату за який здійснив через термінал, після чого отримав повідомлення з місцем знаходження цього наркотичного засобу.

Далі, ОСОБА_7 11.07.2023, близько 13:00 годин прибув до місця знаходження схованки придбаного ним наркотичного засобу, яка знаходилась за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці 26-В, де знайшов залишений йому невстановленою особою паперовий згорток із наркотичним засобом обіг якого обмежено - метадоном, який він поклав під резинку шортів ззаду, вдягнених на ньому, та пішов з вказаного вище місця разом із придбаним наркотичним засобом обіг якого обмежено - метадоном, тим самим незаконно придбав та почав зберігати його при собі для особистого вживання, без мети збуту.

11.07.2023 близько 15:00 години протиправна діяльність ОСОБА_7 , пов`язана з незаконним придбанням та зберіганням наркотичного засобу обіг якого обмежено - метадона, була припинена працівниками поліції, та в ході проведення огляду місця події у період часу з 15:30 до 16:00 за адресою: м. Харків, просп. Тракторобудівників, 120, у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору всередині, яка є наркотичним засобом обіг якого обмежено - метадоном, загальною масою 0,0972 грам, який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

Під час судового розгляду, судом першої інстанції було виключено з пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення кваліфікуючу ознаку - у невеликих розмірах та повторність, оскільки диспозиція ч.2 ст.309 КК України таких кваліфікуючих ознак не містить.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано судом за ч.2 ст. 309 КК України тобто незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту,вчинене особою протягом року після засудження за цією статтею.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, а вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 13.02.2023 року, відносно ОСОБА_7 , виконувати самостійно.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання за своєю суворістю, тяжкості кримінального правопорушення, оскільки судом не враховано, окрім щирого каяття, інших обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, зважаючи на те, що обвинувачений сприяв досудовому розслідуванню, добровільно видав шприц із наркотичним засобом, пояснив про час, місце, механізм та мету вчинення злочину, а також просив врахувати пом`якшуючою обставиною вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, внаслідок збігу тяжких особистих обставин, враховуючи те, що ОСОБА_7 був наркозалежною особою, але на даний час перебуває на замісній підтримувальній терапії у ТОВ «Аксіома Медікал», яка йде йому на користь. До того ж, просив врахувати відсутність тяжких наслідків від дій ОСОБА_7 , так як останній придбав наркотичний засіб для особистого вживання, не переслідуючи мету збуту, не завдаючи шкоди суспільству.

Також захисник зазначив, що судом не було враховано досудову доповідь відносно ОСОБА_7 , згідно якої, за характеризуючою обвинуваченого інформації за місцем його проживання та роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, оцінка ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення та його імовірної небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та захисник підтримали апеляційні вимоги і просили їх задовольнити, просили врахувати висновок щодо можливості перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а також поганий стан здоров`я обвинуваченого та знаходження його на замісній терапії та відсутність тяжких наслідків.

Прокурор просив залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення, а вирок без змін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, перевіряючи апеляційні доводи захисника обвинуваченого щодо невідповідності призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується апеляційних вимог захисника обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.309 КК України та зарахування, як пом`якшуючих обставин: активного сприяння розслідуванню, відсутність тяжких наслідків та вчинення кримінального правопорушення, внаслідок тяжких особистих обставин, то, в даному випадку, колегія суддів вважає, щопідстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим, не вбачається, оскільки додаткових та неврахованих судом першої інстанції фактів, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та які б слугували безумовними підставами для пом`якшення обвинуваченому покарання не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому покарання суд врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який раніше судимий, вчинив злочин під час звільнення з іспитовим строком, офіційно не працевлаштований, неодружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації, за яким постійно мешкає, перебуває на замісній підтримувальній терапії (ЗПТ) у ТОВ «АКСІОМА МЕДІКАЛ».

При цьому суд врахував пом`якшуючу покарання обставину, а саме щире каяття обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дійшовши висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі в межах строків, передбачених частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, слід звернути увагу на те, що призначене обвинуваченому покарання не є найтяжчим, що передбачене санкцією інкримінованої йому статті, а вказані в апеляційній скарзі обставини вже було враховано судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання і не можуть бути безумовною підставою для застосування відносно обвинуваченого покарання у виді штрафу, враховуючи ту обставину, що обвинувачений раніше був засуджений до покарання, від якого був звільнений я з випробуванням та вчинив цей злочину у період іспитового строку, що свідчить про те, що вказані заходи не є дієвими та свідчать про відсутність у обвинуваченого бажання ставати на шлях виправлення.

Надаючи оцінку твердженню захисника обвинуваченого щодо необхідності врахування таких пом`якшуючих обставин, як активне сприяння розкриттю злочину, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненому щиро розкаявся у скоєному, зазначивши при цьому, що бажає стати на шлях виправлення, що було визнано судом першої інстанції обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Проте, враховуючи попередню судимість обвинуваченого за аналогічне кримінальне правопорушення, та обставини вчинення кримінального правопорушення, зроблено обґрунтований висновок про те, що лише такий вид покарання, як позбавлення волі, в межах санкції інкримінованої обвинуваченому статті, у даному випадку буде дієвим для досягнення такої мети як виправлення обвинуваченого.

Як на підставу пом`якшення покарання обвинувачений посилається також на наявність у його діях активного сприяння розкриттю злочину.

Так, активне сприяння розкриттю злочину припускає надання особою органам досудового розслідування будь якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи.

З обвинувального акту вбачається, що орган досудового розслідування за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.309 КК України, вчиненим ОСОБА_7 , лише визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, натомість, такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, органом досудового розслідування та судом визнано не було, що свідчить про те, що обвинувачений не надавав органам досудового розслідування будь - якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого дії ОСОБА_7 щодо добровільного надання органу досудового розслідування шприцу з наркотичним засобом та пояснення ним про час, місце, механізм та мету вчинення злочину, в даному випадку, не можна розцінювати, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки згідно обставин даної справи, протиправні дії ОСОБА_7 , пов`язані із незаконним придбанням та зберіганням наркотичного засобу, обіг якого заборонено, було припинено працівниками поліції на законних підставах, а саме: 04.04.2023 у період часу з 18 год. 35 хв. по 18 год. 40 хв. під час огляду місця події за адресою: м. Харків, пр-т. Олександрівський 1А, ОСОБА_7 у присутності понятих надав працівникам поліції шприц з рідиною, який було поміщено до спеціалізованого сейф - пакету № KIV2143019 та запаковано у присутності понятих. А тому, такі дії обвинуваченого не можна вважати добровільними та вважати це сприянню розкриттю злочину.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у діях ОСОБА_7 відсутні ознаки активного сприяння розкриттю злочину, передбаченого п.1 ч.1 ст.66 КК України, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо необхідності визнання такої обставини, пом`якшуючою при призначенні обвинуваченому покарання є необґрунтованими та позбавленими правових підстав.

Слід зазначити, що у ст. 66 КК України однією з обставин, яка пом`якшує покарання визначено вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин. При цьому збіг тяжких особистих, сімейних чи інших обставин означає наявність таких негативних обставин, які заподіюють особі страждання, негативно впливають на її психіку, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, гарячковість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки. Перелік вказаних обставин законом не визначено. Судова практика визнає ними, зокрема: смерть або тяжку хворобу рідної чи близької особи; хворобу винного; втрату ним роботи; складні житлові умови; подружню зраду або іншу подію, що спричинила конфлікт у сім`ї; важкий матеріальний стан; проживання підлітка в сім`ї п`яниць чи наркоманів. Ці обставини нерідко стимулюють девіантну поведінку особи.

Для визнання цих обставин такими, що пом`якшують покарання, необхідно встановити об`єктивний зв`язок між даними обставинами і вчиненим кримінальним правопорушенням. Видається, що така обставина, як важкий матеріальний стан, не може визнаватися такою, що виникли внаслідок аморального і протиправного способу життя самого винного. Так, важкий матеріальний і сімейний стан, який став наслідком систематичного пияцтва чи вживання наркотичних засобів, не може визнаватися обставиною, яка пом`якшує покарання при вчиненні корисливих злочинів.

Знаходження обвинуваченого на замісній терапії, з огляду на його наркозалежність, в даному випадку, не є обставиною, передбаченою п.5 ч.1 ст.66 КК України, яка свідчить про вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих сімейних чи інших обставин, оскільки в даному випадку, враховуючи, що обвинувачений є наркозалежною особою, йому було призначене одне з найбільш ефективних методів лікування осіб із психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів, яке дає змогу зменшити вживання заборонених опіоїдів; знизити рівень злочинності, пов`язаної зокрема з потребою здобуття коштів на придбання нелегальних наркотиків; зменшити смертність у результаті передозувань та передчасну смертність, що пов`язана із вживанням наркотиків (серцево-судинні захворювання, сепсис тощо); покращити соціальне функціонування (працевлаштування, відновлення зв`язків, батьківських обов`язків тощо); зменшити ризиковану поведінку, пов`язану з поширенням ВІЛ-інфекції, гепатитів B і C серед людей, які вживають наркотики ін`єкційно, покращити профілактику передавання ВІЛ від матері до дитини; створити умови для ефективного лікування СНІДу, ТБ і супутніх захворювань (сепсис, гнійні інфекції, гепатити В і С, трофічні виразки, флебіти); покращити соматичне здоров`я пацієнтів.

Надання обвинуваченому можливості пройти лікувальну замісну терапію, в даному випадку, створювало умови, які зменшують ризик вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину і в даному випадку не є пом`якшуючою покарання обставиною.

Так, наркозалежність та знаходження на замінній лікувальній терапії, які стали наслідком вчинення ним дій, пов`язаних із незаконним придбанням та зберіганням наркотичного засобу, обіг якого заборонено, не може визнаватися обставиною, яка пом`якшує покарання при вчиненні такого виду злочинів, який вчинений у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, які впливають негативно на здоров`я населення, мають згубний вплив на соціальне благополуччя суспільства та завдають великої шкоди здоров`ю населення.

Також колегія суддів не може визнати пом`якшуючою обставиною відсутність тяжких наслідків від дій обвинуваченого, оскільки, в даному випадку, під відверненням винним у вчиненні злочину шкідливих наслідків вчиненого злочину, розуміється втручання винним своїми активними діями у розвиток подій, з метою не допустити настання тяжких наслідків злочину. В даному випадку, обвинувачений знаходився на лікувальній замісній терапії та отримував необхідне лікування, проте, всупереч цього, здійснив дії, направлені на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого заборонено, який був припинений працівниками поліції. А отже, такі дії обвинуваченого не можна вважати такими, що свідчать про відсутність тяжких наслідків.

Таким чином, ґрунтуючись на принципах призначення покарання, визначених положеннями КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який будучи працездатним, на період вчинення злочину не працював, зважаючи на те, що обвинувачений вчинив злочин в період відбування покарання, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для встановлення при призначенні йому покарання, інших пом`якшуючих обставин, передбачених ст. 66 КК України, ніж ті, які встановлені судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю відповідає меті його призначення та направлене на досягнення позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку з наведених апелянтом мотивів, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 08.11.2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4