Справа № 932/9972/24
Провадження № 1-кп/932/649/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000112 відносно:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Алчевськ, Луганської області, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, працюючого на посаді директора департаменту громадського порядку і цивільного захисту Дніпровської міської ради, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.3 ст. 27 ч.5 ст.191 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Копєйськ, Челябінської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, працюючого на посаді начальника управління по взаємодії з правоохоронними органами та мобілізаційно-оборонної роботи Департаменту громадського порядку і цивільного захисту Дніпровської міської ради, раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, працюючого у ТОВ «Альфа Сервіс Груп» на посаді охоронця, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.5 ст. 27 ч.5 ст.191 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, уродженки м. Кременчук, Полтавської області, працюючої юристом у ТОВ «МЕГА МЕД МАРКЕТ», одруженої, маючу на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судиму,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 22.10.2024 року надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.191, ч.3 ст. 27 ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_9 за ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_10 за ч.4 ст.191, ч.5 ст. 27 ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_11 за ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України.

22 жовтня 2024 року винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

27.11.2024 року до суду надійшло клопотання захисника- адвоката ОСОБА_4 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України, т.я. висунуте обвинувачення містить суттєві протиріччя, є не конкретизованим.

Так, за аналізом формулювання обвинувачення встановлено наявність суперечностей між реальними обов`язками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і тими діями, які на думку сторони обвинувачення вони мали б виконувати. При цьому, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не були уповноваженими особами, які займались організацією та проведенням процедур закупівель в Департаменті, вказані повноваження були покладені на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . До посадових обов`язків, як ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , так і уповноважених осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не входило маркетингове дослідження ринку товарів та інші дії, які їм інкримінуються.

Крім того, в тексті обвинувального зазначається, що у віданні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були бюджетні кошти Дніпровської міської територіальної громади, виділені на виконання завдань Програми щодо сприяння територіальній обороні міста Дніпра на 2022-2026 роки .

Проте, вказані твердження сторони обвинувачення не узгоджуються з іншими відомостями зазначеними в обвинувальному акті, де також викладено, що фінансування заходів Програми здійснюється через Департамент громадського порядку і цивільного захисту Дніпровської міської ради і головним розпорядником коштів на виконання заходів Програми є Департамент, й, таким чином, кошти бюджету Дніпровської міської територіальної громади, виділені на виконання Програми, перебували у відданні ОСОБА_8 , як директора Департаменту.

В обвинувальному акті міститься посилання на положення Посадових інструкцій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виходячи з аналізу їх змісту, ані ОСОБА_9 , ані ОСОБА_10 не мали повноважень щодо розпорядження, управління, доставки, використання або зберігання бюджетних коштів Дніпровської міської територіальної громади, виділених на виконання завдань Програми щодо сприяння територіальній обороні міста Дніпра на 2022- 2026 роки.

Таким чином, зміст обвинувального акта є неоднозначним, може тлумачитись в подвійному контексті, що є недопустимим і таким, що порушує права обвинувачених на захист.

Також, з обвинувального акту вбачається, що потерпілим в даному кримінальному провадженні є Дніпровська міська рада й вчиненими кримінальними правопорушеннями завдано матеріальну шкоду економічним інтересам територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на загальну суму 10 559 168, 07 грн.

Разом з тим, представником потерпілого на етапі досудового розслідування цивільний позов з метою відшкодування майнової шкоди - не заявлявся, про що також вказано в відомостях, зазначених в обвинувальному акті.

Також, при складанні та затвердженні обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000112 детективом ОСОБА_17 та прокурором ОСОБА_3 , всупереч положенням ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було висловлено твердження про винуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4, ч.5 ст. 191 КК України до ухвалення обвинувального вироку суду.

Сторона захисту вважає, що висунуте обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 є неконкретизованим. Так, в обвинувальному акту відсутні обставини вчинених дій про те, коли, в якому місці, за яких умов ОСОБА_8 здійснювались заходи щодо залучення ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 до складу організованої групи, коли, в якому місці, у якій формі, у який спосіб ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , повідомили ОСОБА_8 про намір вступити в склад організованої групи, коли, в якому місці, за використання якого способу ОСОБА_8 повідомляв ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 про виконувані ними функції, яким чином здійснювалось розподілення ролей між учасниками організованої групи, коли, в якому місці, у якій формі, у який спосіб ОСОБА_8 надавав ОСОБА_11 «вказівки» щодо організації та проведення закупівель товарно-матеріальних цінностей, хто є іншими підлеглими працівниками Департаменту, які не були обізнані у дійсних, спільних, протиправних намірах ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

А також є не зрозумілим, чому сторона обвинувачення субординаційну модель службових відносин між директором ОСОБА_8 і працівниками Департаменту ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 викладає в обвинувальному акті, як організовану групу.

На думку сторони захисту, допустивши в обвинувальному акті неконкретність обвинувачення, орган досудового розслідування та процесуального керівництва не звернули увагу, що ці дії жодним чином не узгоджуються та не відповідають нормам КПК України, та є прямим його порушенням, адже обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати подвійного трактування.

Також в обвинувальному акті міститься посилання на висновок судової товарознавчої експертизи від 01.07.2024 №СЕ-19/104-24/23433-ТВ, висновок судової товарознавчої експертизи від 26.04.2024 №СЕ-19/104-24/17118-ТВ, висновок експерта від 25.07.2024 за № 11/07/2024-2 за результатами проведення додаткової судово-економічної експертизи, які є в розпорядженні органу досудового розслідування та які ще до початку судового розгляду кримінального провадження розкривають сутність означених доказів обвинувачення, що за переконанням сторони захисту є неприпустимим та суперечить положенням ч.ч. 2, 4 ст. 291 КПК України. Висновки експертів в кримінальному провадженні відносяться до статусу доказів і мають надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті

Крім того, обвинувальний акт не скріплений печаткою, що є порушенням вимог до реквізитів офіційного документа і також є підставою повернення обвинувального акту прокурору.

Під час підготовчого судового розгляду захисники-адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представник потерпілого ОСОБА_12 підтримали клопотання, просили повернути обвинувальний акт прокурору.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст.314, 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. При цьому, згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Тобто, виходячи з вимог статті 291 КПК України, обвинувальний акт повинен відповідати таким вимогам виключно як процесуальний документ.

При цьому, перевірка та оцінка обставин, зазначених в обвинувальному акті, оцінка фактичних обставин, доказів, здійснюється судом лише під час судового розгляду, а відтак доводи сторони захисту про неналежне викладення обставин скоєного злочину, формулювання обвинувачення, неналежність та недопустимість доказів, їх не відповідність, не є підставою для повернення обвинувального акту, а тому судом не приймаються.

В обвинувальному акті зазначено, що потерпілим є Дніпровська міська рада, і вказаним кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду економічним інтересам территоріальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на загальнуу суму 10 559 168,07 гривень.

При цьому цивільний позов не заявлявся і під час направлення справи до суду не долучався.

Однак, відсутність пред`явленого цивільного позову під час досудового розслідування, не є підствою для повернення обвинувального акту.

Доводи сторони захисту щодо натуралізації опису злочину в обвинувальному акті, де, на думку сторони захисту, фактично визначено про вчинення кримінального правопорушення і висловлено твердження про винуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , як підстава повернення обвинувального акту судом не приймається, оскільки відповідно до чинного законодавства, обвинувальний акт- це висунуте обвинувачення, де відповідно до п.5 ч.1 ст.291 КПК України повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Тобто, дані вимоги не допускають припущень, або викладення «можливого» обвинувачення осіб, їх не визначеності, оскільки ст.291 КПК України вимагає їх наявність в обвинувальному акті в тому вигляді, які прокурор вважає встановленими.

Щодо встановлення спрямованості умислу, то висновки щодо наявності умислу та його спрямованості, суд може зробити тільки після проведення судового розгляду обвинувального акту та дослідження, аналізу і правової оцінки доказів під час їх дослідження на стадії судового розгляду.

Зважаючи на наведене, відсутні підстави стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 є неконкретним, а тому належить визнати необґрунтованими доводи сторони захисту про недотримання вимог пункту 5 частини другої статті 291 КПК України в частині викладення форми вини та мотивів вчиненого кримінального правопорушення, що вплинуло на право на захист обвинувачених іє істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Доводи сторони захисту щодо відсутності печаток, не правильного, на думку захисту, оформлення цих документів, як підстава повернення обвинувального акту, судом не приймається, оскільки дані підстави, в розумінні ст.314, 291 КПК України, не є підставою повернення обвинувального акту й це не може свідчити про суттєве порушення Кримінального процесуального законодавства стосовно прав обвинувачених за ст.42 КПК України, знати у вчинені якого кримінального правопорушення вони обвинувачуються та унеможливлювати якісно і в повній мірі здійснювати свій захист під час судового розгляду справи проти висунутого обвинувачення.

Керуючись ст.314-316 КПК України, ст. 376 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України відмовити.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1