Справа № 158/512/25 Провадження №11-сс/802/164/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання- ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

слідчої ОСОБА_7

володільця майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно (ЄРДР №0000121 від 18.02.2025),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчої СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000121 від 18.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя вказав на те, що надані слідчим на підтвердження своїх вимог матеріали не містять жодних доказів того, що було вчинено кримінальне правопорушення, та майно на яке він просить накласти арешт може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає визначеним у ст. 98 і ч. 2 ст. 167 КПК України критерія.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно: транспортний засіб марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 , із навантаженою деревиною породи «сосна», орієнтовним об`ємом 15 метрів кубічних; дві бензопили марки «Stihl», з маркуваннями «114» та «115», яке було вилучене 17.02.2025 в ході проведення огляду місця події на автодорозі між селами Ромашківка та Башлики, Луцького району, Волинської області, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що на підтвердження законності походження вилученої деревини працівникам поліції було надано різні договори оренди земельних ділянок, які укладені з різними орендодавцями з ФГ «Мальва-2021», проте щодо однієї земельної ділянки, що свідчить про незаконність походження деревини. Вважає, що не накладення арешту на транспортний засіб, деревину та бензопили може призвести до втрати слідової інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення, які з урахуванням характеру та обставин вчинення розслідуваного злочину, неможливо буде довести іншим способом, за відсутності згаданого майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, власника майна та його представника, які вказали про безпідставність апеляційних вимог та просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

З аналізу положень вказаних вище процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст. 170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду за наслідками розгляду поданого слідчим клопотання, слідчий суддя дійшов обґрунтованого та законного висновку про недоведеність сукупності розумних підозр та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом для накладення арешту на майно, вказане в клопотанні слідчого.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській областіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000121 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, відомості про яке до ЄРДР внесені 18.02.2025.

17 лютого 2025 року в ході проведення огляду місця події на автодорозі між селами Ромашківка та Башлики, Луцького району, Волинської області, з координатами Google Maps 50.7904248,25.8182932, було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 , із навантаженою деревиною породи «сосна», орієнтовним об`ємом 15 метрів кубічних; дві бензопили марки «Stihl», з маркуваннями «114» та «115».

Постановою слідчого від 18.02.2025 вказане вище майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000121.

Слідчий, доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на згадане майно зазначав про те, що на його думку існує сукупність розумних підозр, що транспортний засіб та деревина породи «сосна», дві бензопили марки «Stihl», є доказом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (незаконна порубка або незаконне перевезення, зберігання, збут лісу), у кримінальному провадженні №0000121, а тому саме з метою збереження цього майна, просив накласти арешт.

Проте, на час розгляду клопотання, органом досудового розслідування не доведений факт незаконної вирубки дерев, не спростовані доводи власника майна та його представника щодо здійснення саме розчищення території від багаторічних насаджень, вирубки дерев, кущів, відповідно до договору №1 від 09.01.2025 між ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_8 , як і не доведений факт заподіяння шкоди будь-якій особі, яка наступила внаслідок порубки дерев.

Отже, як вбачається з наявних матеріалів, вони не містять жодних доказів того, що колоди деревини породи «сосна» були здобуті протиправним шляхом, адже на час розгляду клопотання стороною обвинувачення не спростовані надані власником доводи щодо законності їх набуття, як і не доведений факт можливої втрати як речових доказів транспортного засобу «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 та двох бензопил марки «Stihl», з маркуваннями «114» та «115».

При цьому, стороною обвинувачення жодним доказом не доведено, що власник майна не зможе забезпечити належне збереження речових доказів протягом здійснення досудового розслідування.

Крім того відсутні підстави стверджувати про можливість втрати слідів кримінального правопорушення, при тому, що ні слідчим, ні прокурором в судовому засіданні не вказано, які саме сліди кримінального правопорушення можуть бути втрачені, які негативні наслідки настануть для встановлення обставин у кримінальному провадженні у разі, коли на колоди деревини, транспортний засіб та бензопили не буде накладений арешт, за умови, що їх огляд вже проведений, відомості відображені у протоколі огляду місця події.

З огляду на наведене на даному етапі досудового розслідування рішення слідчого судді про відмову в накладенні арешту на майно, вилучене під час огляду місця події 17.02.2025 та визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, є законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги прокурора безпідставні та не доводять необхідність такого надмірного втручання у права власника, як накладення арешту на майно.

Таким чином апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованю, підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді