Справа № 237/6963/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчий суддя - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000543 від 01.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд, -

Встановив:

На розгляд суду надійшло клопотання прокурора Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період,та проходячи її на посаді стрільця-снайпера 4 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , 30 червня 2023 року приблизно о 21.00, перебуваючи на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з навідником 4 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_6 вживали алкогольні напої, в ході чого між ними стався спір з приводу порівняння важкості виконання бойових завдань в різних районах Донецької області та суттєвості вкладу кожного з них у протидію військовій агресії, що образило почуття гідності солдата ОСОБА_5 , пов`язане з ревнивим ставленням до думки інших про себе, з усвідомленням важливості своєї служби і несправедливим применшенням його участі у виконанні бойових завдань, внаслідок чого між солдатом ОСОБА_5 та сержантом ОСОБА_6 розпочалася бійка, на ґрунті висловленої словесної образи, в ході якої сержант ОСОБА_6 з метою нанесення тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_5 наніс рукою стиснутою в кулак не менше двох ударів в обличчя солдата ОСОБА_5 , від чого останній впав на землю.

І в цей час у солдата ОСОБА_5 , вкрай обуреного діями сержанта ОСОБА_6 , вважаючи їх образливими для себе та бажаючи помститися за спричиненні йому тілесні ушкодження, виник умисел на протиправне заподіяння смерті сержанту ОСОБА_6 , з цією метою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з мотивів помсти, в порушення вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 127, 128 Статуту, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30 червня 2023 року близько 21.20підвівся та реалізуючи свій злочинний умисел, заздалегідь знаючи, що він лишив свій автомат у будинку за вищевказаною адресою, пройшов у приміщення будинку, взяв закріплений за ним автомат 5,45 мм. автомат АК-74 № НОМЕР_2 з приєднаним до нього магазином з набоями, який був ввірений йому для службового користування, та який знаходився біля його ліжка, після чого вийшов на ганок вищевказаного будинку, навів автомат на сержанта ОСОБА_6 , який стояв на території вищевказаного домоволодіння, перевів перемикач вогню в положення автоматичної стрільби, дослав патрон в патронник, та з відстані близько трьохметрів здійснив в сержанта ОСОБА_6 30 пострілів, від чого сержант ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепальних поранень тулуба та кінцівок, від яких він помер на місці

В своєму клопотанні прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , з утриманням його на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, оскільки метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися.

В судовому засіданні прокурор підтримала своє клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та мотиви наведені в самому клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні із клопотанням прокурора погодився та не заперечував проти його задоволення.

Захисник з огляду на позицію свого підзахисного також із клопотанням прокурора погодився.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання про продовження строків тримання під вартою та долучені до нього письмові докази, суд доходить до наступного висновку.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 115 КК України перебував на розгляді у Мар`їнському районному суді Донецької області.

Ухвалою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 20.03.2025 року клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 направлено до Саксаганськогот районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

В судовому засадні встановлено, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Зокрема, у справі «Ілійко проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що продовження строку застосування запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно за для запобігання спробам:

- переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується, тим що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання. Крім того, суд виходячи з обставин кримінального провадження вбачає, що ОСОБА_5 , будучи особою, яка на підставі статутів Збройних Сил України, взявши на себе зобов`язання знаходитися на території місця дислокації свого військового підрозділу або у місці, визначеному його командирами, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю, порушив ці зобов`язання.

-незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні ( п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України) та вчиняти інші кримінальні правопорушення ( п.3. ч. 1 ст. 177 КПК України)

Окрім цього, суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання ОСОБА_8 Мар`їнським районним судом Донецької області запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даному етапі розгляду справи не змінились та не зменшились.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що більш м`який запобіжний захід будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризикам в умовах воєнного стану, «суворість передбаченого покарання» за ч. 1 ст. 115 КК України, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

Керуючись ст. ст. 176,177,178,183,196,369,370,372 КПК України, суд, -

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 ( шістдесят) днів, тобто до 25.05.2025 року, без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст судового рішення складено об 11-30 год. 31.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1