Справа № 685/1244/24
Провадження № 1-кп/685/30/25
В И Р О К

іменем України

28 січня 2025 року селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Теофіполь кримінальне провадження, внесене 10 січня 2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 про обвинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працює, депутатом не обирався, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24 листопада 2023 року о 16:00 год військовозобов`язаному ОСОБА_4 , якого за результатами проходження військово-лікарської комісії визнано придатним за станом здоров`я до військової служби, за відсутності передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обставин, які надавали би право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) було вручено повістку про необхідність прибуття о 18:00 год 03 грудня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , для подальшого відправлення до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби, а також повідомлено про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03 березня 2022 року.

Після отримання 24 листопада 2023 року зазначеної вище повістки про необхідність прибуття о 18:00 год 03 грудня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03 березня 2022 року, не прибув о 18:00 год 03 грудня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, чим вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст. 336 КК України.

У ході судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України, не визнав, повідомив, що у вчиненому не розкаюється, проте на стадії судових дебатів позицію змінив, вину визнав, у вчиненому розкаявся, конкретизуючи розкаяння у тому, що не подав до РТЦК та СП доказів поважності причини неприбуття за повісткою у зв`язку з хворобою дружини.

ОСОБА_4 пояснив, що до ІНФОРМАЦІЯ_3 він був доправлений супроти його волі, військово-лікарську комісію пройшов не за власним бажанням, а примусово, має претензії до якості проведення військово-лікарської комісії, повістку про необхідність прибуття о 18:00 год 03 грудня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки до військової частини дійсно отримав 24 листопада 2023 року, про що підписався, проте лише для того, щоб йому повернули документи.

Як пояснив ОСОБА_4 , о 18:00 год 03 грудня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки до військової частини він дійсно не прибув, оскільки не був згідний як зі способом вручення йому повістки, яку йому вручали працівники РТЦК та СП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , так і з результатом проходження військово-лікарської комісії, яка, на думку обвинуваченого, провела обстеження лише формально. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що його дружина, ОСОБА_8 на час вручення йому 24.11.2023 повістки для прибуття за викликом на 03.12.2023 проживала у Теофіполі, а після того, як ОСОБА_4 вручили повістку, у неї погіршилось самопочуття, почались панічні атаки, тому після вручення повістки ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_8 відбули спочатку на Херсонщину, для лікування дружини, потім до Кривого Рогу, далі до Нововоронцовська Бериславського району, що вважає поважною причиною неявки до РТЦК та СП за повісткою, при цьому ІНФОРМАЦІЯ_3 про зазначені обставини не повідомив. Обвинувачений зазначив, що має хвору дружину, яка постійно приймає медичні препарати за призначенням лікаря, однак висновків МСЕК чи ЛКК про необхідність здійснення стороннього догляду за дружиною немає.

Факт неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Теофіполь на 18:00 год 03 грудня 2023 року обвинувачений ОСОБА_4 визнає, а також повідомив, що у подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 не прибував, висновок військово-лікарської комісії у встановленому законом порядку не оскаржував.

Як вбачається із копії паспорта громадянина України (а.с. 47), ОСОБА_4 є громадянином України, народився 18.10.1996 і станом на 03.12.2023 досягнув віку двадцяти семи років, є громадянином України, військовозобов`язаним.

Відповідно до картки обстеження та медичного огляду на придатність до військової служби від 24.11.2023 № 305/14 (а.с. 49) та довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.11.2023 № 305/14 (а.с. 50), ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби.

Згідно з обліковою карткою до військового квитка (а.с. 51), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в Збройних Силах України не служив, є придатним до військової служби як рядовий солдат, робітник підсобних будівельних робіт.

У день проходження військово-лікарської комісії 24 листопада 2023 року о 16:00 год. ОСОБА_4 було вручено повістку на відправку до військової частини, для чого йому було необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Теофіполь на 18:00 год 03 грудня 2023 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_4 (а.с. 45, а.с. 64).

З підписаного ОСОБА_4 аркуша доведення вимог законодавства України з питань оборони (а.с. 46) вбачається, що ОСОБА_4 достовірно обізнаний із його обов`язком з`явитись на збірні пункти у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних посвідченнях, повістках, розпорядженнях РТЦК та СП), та попереджений про кримінальну відповідальність за порушення правил військового обліку та ухилення від призову за мобілізацією.

Унаслідок неприбуття ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Теофіполь на 18:00 год 03 грудня 2023 року, як це вимагалось у врученій йому повістці, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 05.12.2023 було подано повідомлення про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, вчинене ОСОБА_4 (а.с. 44).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який працює державним службовцем відділу обліку і бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за введення в оману суду та за відмову від давання показань, будучи приведеним до присяги свідка, повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_4 він особисто не знайомий, врученням повістки займався ОСОБА_6 , ОСОБА_9 оформленням документів не займається, ОСОБА_6 у день допиту свідка о 17:00 год повинен прибути у місто Хмельницький для відправки у зону бойових дій, повісток ОСОБА_9 ОСОБА_4 не вручав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , капітан, офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за введення в оману суду та за відмову від давання показань, будучи приведеним до присяги свідка, повідомив, що на даний час перебуває у відрядженні в 68-ій окремій єгерській бригаді, будучи безпосередньо залученим до виконання бойових завдань на лінії розмежування.

Військовозобов`язаний ОСОБА_4 , як зазначив свідок ОСОБА_6 , був оповіщений у листопаді 2023 року, було уточнено його військово-облікові дані, підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не встановлено, ОСОБА_4 був направлений для проходження військово-лікарської комісії, якою був визнаний придатним до військової служби, внаслідок чого йому цього ж дня ОСОБА_6 вручив під розписку повістку про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 18:00 год 03.12.2023 для відправки до військової частини, проте за вказаною повісткою ОСОБА_4 , будучи під розписку повідомленим про правові наслідки неявки, у зазначений у повістці час 03.12.2023 та місце не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не прибув туди і пізніше, внаслідок чого, зі слів свідка, відповідні матеріали було скеровано для порушення кримінальної справи. При причини неявки ОСОБА_4 за повісткою свідку ОСОБА_6 , з його слів, не відомо, особову справу ОСОБА_4 готував саме свідок ОСОБА_6 , як і пакет документів для повідомлення поліції про неявку ОСОБА_4 за повісткою.

Як вбачається із довідок, виданих КНП «Теофіпольський центр первинної медико-санітарної допомоги» Теофіпольської селищної ради № 40 від 12.01.2024 (а.с. 55), КНП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня» Теофіпольської селищної ради № 66 від 15.01.2024 (а.с. 57), КНП «Нововоронцовський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 01-8/142 від 22.03.2024 (а.с. 79), КНП «Нововоронцовська ЦЛ» № 01-13-240 від 22.03.2024 (а.с. 81), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 до зазначених закладів охорони здоров`я за медичною допомогою з 01.12.2023 по дату надання довідки не звертався.

На обліку в лікаря-нарколога КНП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня», а також у лікаря-психіатра КНП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня», ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 59).

Також, відповідно до довідки № 01-13-241, виданої КНП «Нововоронцовська центральна лікарня» Нововоронцовської селищної ради 22.03.2024, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.83).

Оцінивши досліджені докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, містить склад інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 винуватий у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки, будучи військовозобов`язаним, умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, не з`явившись без поважних причин у вказаний час та місце за повісткою про направлення до військової частини та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

Суд визнає безпідставними доводи обвинуваченого про неможливість явки за повісткою у зв`язку незгодою з результатами проходження військово-лікарської комісії, оскільки сама по собі незгода з висновком ВЛК не є поважною причиною для неявки до відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 на вимогу, зазначену у повістці. Рішення ВЛК підлягають оскарженню у встановленому законом порядку, проте відомості про оскарження висновку ВЛК про придатність ОСОБА_4 та результати такого оскарження у справі відсутні.

Також, суд відхиляє доводи ОСОБА_4 про те, що він не прибув у дату, місце та час, визначений у повістці, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з необхідністю догляду за дружиною, оскільки така причина неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, не передбачена у ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як поважна, а крім цього, не підтверджена документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності).

У справі також відсутні відомості про виконання обвинуваченим обов`язку, визначеного ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі неприбуття за повісткою, у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Суд бере до уваги, що у справі відсутні відомості, які би підтверджували, що обвинувачений ОСОБА_4 не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, мав підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Матеріали справи містять надані стороною захисту відомості про стан здоров`я дружини ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , а саме: копію висновку лікаря-спеціаліста невропатолога від 03.01.2023 (а.с. 71), копію рецепта № 17 від 03.01.2022 (а.с. 72), копії рецептів № б/н від 31.01.2024 (а.с. 73), копію виписки із медичної карти № 115 від 19.01.2023 (а.с. 74), проте зазначені документи не свідчать про необхідність постійного догляду за дружиною обвинуваченого, причому такого, який би повинен був здійснюватись саме обвинуваченим.

У ході судового розгляду ретельно досліджено докази, надані стороною захисту (копію свідоцтва про шлюб обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с.132), медичну документацію його дружини ОСОБА_8 (а.с.133-137), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.138), проте необхідність здійснення постійного догляду обвинуваченим ОСОБА_4 за дружиною ОСОБА_8 не підтверджена належними, достовірними і допустимими доказами.

Зазначені докази сторони захисту не формують підстав для обґрунтованого висновку про наявність поважних причин для неявки обвинуваченого ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Теофіполь на 18:00 год 03 грудня 2023 року, як це вимагалось у врученій йому повістці, проте беруться судом до уваги разом з іншими доказами, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, у ході судового розгляду досліджено довідку № 370 від 22.03.2024, видану Нововоронцовською селищною радою Бериславського району Херсонської області про склад сім`ї ОСОБА_4 (а.с. 77), а також довідку № 02-30/1013 від 08.11.2024, видану Новоолександрівською сільською радою Бериславського району Херсонської області (а.с. 85) та встановлено, що до членів сім`ї обвинуваченого ОСОБА_4 належать дружина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 та дочка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8 ..

Як вбачається з довідки-характеристики на ОСОБА_4 , виданої Новоолександрівською сільською радою Бериславського району Херсонської області 08.11.2024 за № 02-30/1012 (а.с. 86), обвинувачений ОСОБА_4 характеризується виключно з позитивної сторони як ввічливий, дисциплінований, порядний, скромний, люблячий батько та чоловік, доброзичливий у відносинах з членами родини та односельчанами, як такий, хто не порушував громадський порядок і не конфліктував з односельчанами.

Дослідивши матеріали досудового розслідування, за правилами, визначеними КПК України, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах кримінального провадження фактичні дані повною мірою підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, зокрема, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, інші обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу, яка їх вчинила, а саме: отримавши 24.11.2023 о 16:00 год повістку про необхідність прибуття о 18:00 год 03.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ) для подальшого відправлення до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , якого за результатами проходження військово-лікарської комісії було визнано придатним за станом здоров`я до військової служби, за відсутності передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обставин, які надавали би право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, діючи умисно, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних причин, не прибув о 18:00 год 03.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_3 ,тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, чим вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ст. 336 КК України.

У зв`язку із доведеністю вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України, суд вважає за необхідне за цим обвинуваченням ухвалити обвинувальний вирок.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд ураховує, що статтями 50, 65 КК України передбачено, що завданням покарання є не лише кара, але й виправлення засудженого, а також що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно з якими призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання (за наявності).

Так, за критеріями, визначеними ст. 12 КК України, ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період відповідно до положень ст. 336 КК України, що карається позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, є нетяжким злочином.

Однак як на час вчинення інкримінованого діяння, так і на дату ухвалення вироку триває воєнний стан, введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022, продовжений, у тому числі, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 740/2024, затвердженим Законом України № 4024-IX від 29.10.2024 до 08.02.2025.

Факт триваючої широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим виникла гостра потреба забезпечити обороноздатність держави, підтримати боєздатність Збройних Сил України, інших військових формувань, а також необхідність виконання громадянами України конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, є загальновідомим.

Відтак, в умовах воєнного стану суспільна небезпечність ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, істотно зросла.

Крім цього, з пояснень обвинуваченого убачається умисний характер вчиненого діяння щодо ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, що свідчить про свідоме ігнорування конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має сталі сімейні зв`язки, малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, не має передбачених законодавством підстав для відстрочки від призову, а також не має поважних причин для неявки за повісткою.

Ухвалюючи вирок, суд бере до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 судимостей, наявність вищої освіти, позитивні характеристики за місцем проживання, наявність сталих сімейних зв`язків, дружини і дитини, відсутність відомостей про здатність обвинуваченого до насильницьких дій, а також його неперебування на обліку у лікаря-психіатра або нарколога, оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення як середнього, оцінку ризику небезпеки для суспільства як середнього.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, судом визнано наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, дочки 2019 року народження.

Захисник ОСОБА_5 просила суд визнати обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його активне сприяння розкриттю злочину, збіг тяжких обставин, таких як хвороба дружини, проте суд зазначені обставини як такі, що пом`якшують покарання, не враховує, виходячи із наступного.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися, наприклад, в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до вчиненого, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним, щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, як на досудовому розслідуванні, так і під час розгляду справи у суді. Таку позицію висловила колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі №283/2169/19. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, вирішальним є встановлення факторів, які б свідчили про справжність, щирість визнання вини, шляхом відповідного ставлення до скоєного, що передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, і має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Під активним сприянням розкриттю злочину, відповідно до висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Сам лише факт визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей, які би підтверджували факт щирого каяття, так само як і факт активного сприяння обвинуваченим розкриттю злочину.

Надані стороною захисту докази не свідчать також про наявність збігу тяжких особистих чи сімейних обставин, які би перебували у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим ОСОБА_4 правопорушенням, та внаслідок яких, як це зазначено у ч. 1 ст. 66 КК України, було би вчинено відповідне правопорушення, причому без повідомлення ТЦК та СП про причини неявки у визначені у повістці дату та час 03.12.2023.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд не виявив.

Обставин, які би виключали можливість покарання обвинуваченого за вчинене ним кримінальне правопорушення, а також підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд не встановив.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, із урахуванням положень ч. 2 ст. 65 КК України, приходить до висновку, що за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, що також є ухиленням від виконання важливого конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання суд виходить із того, що в разі застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого покарання воно не відповідало би ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, буде явно несправедливим, адже тоді не буде досягнуто мети покарання не тільки як кари, але й як стимулу для виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами, які є членами нашого суспільства, та повинні розуміти суворість, справедливість, пропорційність і невідворотність правових обмежень, застосовних щодо особи унаслідок ухилення нею від мобілізації.

Окрім цього, застосування у цьому випадку покарання, не пов`язаного з позбавленням волі не було би справедливим покаранням з тієї точки зору, що у тому числі і сам обвинувачений, його життя і безпека перебувають під захистом військовослужбовців, які добросовісно виконують конституційний обов`язок із захисту Вітчизни.

З цих міркувань суд відхиляє висновок органу пробації в частині констатації можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, утім, зазначений висновок враховано судом при визначенні строку позбавлення волі: суд вважає достатнім для виправлення підсудного призначити йому покарання у виді позбавлення волі в наближених до мінімальних межах санкції статті 336 КК України, із урахуванням також ставлення обвинуваченого до інкримінованого діяння, а саме визнання вини, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком три роки і один місяць, без звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що у цій справі покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства без призначення іспитового строку буде заходом примусу, повністю співмірним із вчиненим протиправним діянням, рівнем його суспільної небезпеки, ставленням обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пропорційним обмеженням, внаслідок чого зможе виконати загальну та спеціальну превентивну функцію кримінального покарання, відповідатиме визначеній ч. 2 ст. 50 КК України меті покарання, принципам пропорційності обмеження прав та легітимності мети покарання, вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок відповідає також висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладеним в постановах Верховного Суду, які суд, на вимогу ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь, зобов`язаний враховувати при ухваленні вироку. Зокрема, у Постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 641/1067/23 висловлено правову позицію, відповідно до якої звільнення від відбування покарання з випробуванням особи, яка в умовах воєнного стану ухилилась від призову на військову службу під час мобілізації, створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тому висновок суду щодо неможливості застосування до засудженого положень ст. 75 КК України є правильним.

Відтак, при призначенні покарання суд не вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Кримінальним правопорушенням майнова шкода не заподіяна, цивільний позов не заявлявся, судові витрати та речові докази відсутні, відтак, зазначене питання у резолютивній частині вироку не вирішується.

Оригінали документів, наявні у матеріалах кримінального провадження, вилучені на підставі ухвали слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 17.01.2024 у справі № 671/110/24 (а.с. 60), згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.01.2024 (а.с. 61) та описом (а.с. 63), а саме: оригінал корінця повістки на ім`я ОСОБА_4 на 18:00 год 03.12.2023 на 1 арк., оригінал аркуша доведення вимог законодавства України з питань оборони ОСОБА_4 на 1 арк., копія паспорта ОСОБА_4 на 1 арк., копія картки фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_4 на 1 арк., оригінал картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 на 1 арк., оригінал довідки військово-лікарської комісії ОСОБА_4 на 1 арк., копія облікової картки до військового квитка ОСОБА_4 на 1 арк., відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, слід залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки і один місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 28 січня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його затримання та перебування під вартою з 06 листопада 2024 року по 27 січня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Оригінали документів, наявні у матеріалах кримінального провадження, вилучені на підставі ухвали слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 17.01.2024 у справі № 671/110/24 згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.01.2024 та описом, а саме: оригінал корінця повістки на ім`я ОСОБА_4 на 18:00 год 03.12.2023 на 1 арк., оригінал аркуша доведення вимог законодавства України з питань оборони ОСОБА_4 на 1 арк., копія паспорта ОСОБА_4 на 1 арк., копія картки фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_4 на 1 арк., оригінал картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 на 1 арк., оригінал довідки військово-лікарської комісії ОСОБА_4 на 1 арк., копія облікової картки до військового квитка ОСОБА_4 на 1 арк. на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом 30 тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуюча суддя ОСОБА_11