Дата документу 25.12.2024 Справа № 336/3320/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/3320/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/482/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 25 грудня 2024 року у місті Запоріжжі в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, зареєстрований як ФОП « ОСОБА_7 », одружений, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (однин) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 28953,66 гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 10949,24 гривень.

Скасовано арешт транспортного засобу «ЗАЗ 1102», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10 січня 2023 року №334/241/23, провадження № 1-кс/334/92/2023.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду повністю та ухвалити новий вирок, яким виправдати його і визнати невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що ОСОБА_9 , який є потерпілим у даному кримінальному провадженні, в результаті ДТП отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, але причиною ДТП, на думку апелянта, стали дії ОСОБА_9 .

Апелянт вважає, що саме ОСОБА_9 порушив значну кількість пунктів ПДР, при цьому сам апелянт не порушив жодного.

Зазначає, що автомобіль потерпілого, який був переважно чорного кольору, стояв більшою своєю частиною на проїзній частині, без ввімкненої аварійної сигналізації, не встановленого на відстані 40 м аварійного знаку, в темну пору доби, зі зміщеним розташуванням неосвітленого номерного знаку. Його взагалі не було видно.

Вказує, що коли світло фар його автомобілю потрапило на перешкоду, все, що він міг зробити, це різко вивернути руль на зустрічну смугу, щоб уникнути лобового зіткнення. Зачепивши край автомобіля потерпілого, через зустрічну смугу він вилетів у кювет і врізався в дерево.

Вважає, що він не порушував п.12.3 ПДР, оскільки не мав спроможності об`єктивно виявити перешкоду на дорозі.

В свою чергу, апелянт зазначає, що потерпілий для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан свого транспортного засобу, чим порушив п.2.3 ПДР.

Крім цього, посилається на порушення потерпілим п.2.1 ПДР (не мав при собі чинний страховий поліс), п.2.9 ПДР (водієві забороняється керувати транспортним засобом з неосвітленими номерами у темну пору доби), п.15.11 ПДР (у темну пору доби і в умовах недостатньої видимості стоянка поза населеними пунктами дозволяється лише на майданчиках для стоянки або за межами дороги), п.15.14 ПДР (у разі вимушеної зупинки в місці, де це заборонено, водій повинен вжити заходів, передбачених п.п.9.9-9.11), що він теж не зробив.

Також, зазначає, що ОСОБА_9 під час ДТП знаходився на проїзній частині поза межами міста у темну пору доби як пішохід без світлоповертальних елементів, чим порушив п.4.4 та п.4.14 ПДР, вийшовши на проїзну частину не впевнившись у відсутності безпеки для себе та інших учасників руху та затримавшись і зупинившись на проїзній частині, що заборонено.

Посилається, що необґрунтованість рішення суду першої інстанції полягає в тому, що при його ухваленні не були об`єктивно з`ясовані обставини ДТП, прийняті до уваги тільки показання потерпілого і свідка ОСОБА_13 , який є товаришем останнього. Вважає, що прямих, об`єктивних доказів того, що він порушив ПДР і є винуватцем ДТП у справі, немає.

Вважає, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Жодна із проведених експертиз не вказала, що безпосередньо його дії стали причиною ДТП і перебувають у причинному зв`язку з її наслідками.

Вказує, що він не порушив жодного пункту ПДР, не є винуватцем ДТП, в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 , просить змінити вирок в частині вирішення цивільного позову та стягнути з ОСОБА_6 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 45640,18 грн та моральну шкоду у розмірі 493455,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час судового розгляду ним заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у сумі 45640,18 грн, яка була обґрунтована належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, поданими у відповідності до вимог закону.

Проте, суд, вирішуючи цивільний позов, стягнув в обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 28953,66 грн, виключивши суми, які були сплачені обвинуваченим в добровільному порядку (16686,52 грн).

Потерпілий не погоджується з такими висновками суду, оскільки обвинуваченим було грубо порушено процедуру подання доказів. Вказує, що 13 жовтня 2023 року, обвинуваченим, без попереднього надіслання або надання копій потерпілому, надано суду незасвідчені копії фіскальних чеків на суму 16686,52 грн, які суд взяв до уваги, хоча не повинен був, оскільки ця сума не входить до суми, яку просив стягнути потерпілий. Вказане підтверджується змістом доказів у вигляді чеків та інших розрахункових документів.

Крім того, апелянт зазначає, що обвинувачений не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на цивільний позов, заявлений потерпілим, а незасвідчені копії фіскальних чеків подав майже через 3 місяці після прийняття судом цивільного позову до розгляду.

Стосовно стягнення моральної шкоди, апелянт зазначає, що ним було заявлено моральну шкоду в розмірі 493455,00 грн, але суд задовольнив її в розмірі 100000 грн.

Вказує, що заявлена сума не є абстрактною, а є абсолютно обґрунтованою, з огляду на судову практику, що склалась у подібних випадках.

Зазначає, що під час розрахунку суми стягнення моральної шкоди ним враховувались розміри мінімальної заробітної плати, в подібних справах.

Вважає, що очевидним є те, що станом на 2023 рік, коли сума мінімальної заробітної плати складає 6700,00 грн, сума моральної шкоди у 100000 грн, задоволена судом, вже абсолютно не є актуальною, адже така сума стягувалась судами щонайменше 7 років тому.

Крім того, під час визначення суми моральної шкоди суд першої інстанції взагалі не надав правової оцінки аргументам, наведеним позивачем. Суд не зазначив мотиви відхилення аргументів та доказів позивача, а обмежився суто формальними фразами, які не обґрунтовують розмір стягнутої сум моральної шкоди у сумі 100000 грн.

Також, вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обсяг моральних та фізичних страждань потерпілого, які настали внаслідок даної ДТП, те що в потерпілого травмована частина голови, внаслідок чого наявний величезний шрам, а також те, що потерпілий врешті решт отримав інвалідність і залишається обмеженим в рухах та у можливості повернення до минулого способу життя.

Окрім того, апелянт заявляє клопотання про дослідження доказів в частині зазначений у даній апеляційній скарзі фіскальних чеків, поданих сторонами, не тільки на предмет того, що сума, витрачена обвинуваченим на придання ліків не входить до суми, яку потерпілий просив стягнути, а й на предмет дотримання обвинуваченим норм процесуального законодавства під час надання до суду незасвідчених копій фіскальних чеків.

Згідно з вироком суду, 08 січня 2023 року, приблизно о 19.10 год., водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух в темний час доби по проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь зі сторони вул.Єйської в напрямку вул.Ігоря Сікорського за межами населеного пункту м.Запоріжжя.

В цей час попереду, в попутному з водієм ОСОБА_6 напрямку, частково на правому узбіччі, частково на проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь, передньою частиною кузову в напрямку вул.Ігоря Сікорського м.Запоріжжя, з увімкненою аварійною сигналізацією, ближнім світлом фар та габаритними вогнями непорушно стояв автомобіль «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля передньої частини якого перебував пішохід ОСОБА_9 .

Попереду автомобіля «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , частково на правому узбіччі, частково на проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь, передньою частиною кузову в напрямку вул.Ігоря Сікорського м.Запоріжжя, з увімкненою аварійною сигналізацією, ближнім світлом фар та габаритними вогнями непорушно стояв автомобіль «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 . В салоні вказаного транспортного засобу в якості пасажира на задньому сидінні справа перебувала ОСОБА_14 , біля якої знаходилась малолітня ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху, по вищевказаній автодорозі, в районі повороту на вул.Центральну Шевченківського району м.Запоріжжя (с.Тепличне), водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити частково на правому узбіччі, частково на проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь, з увімкненою аварійною сигналізацією, ближнім світлом фар та габаритними вогнями автомобілі «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , між якими перебував пішохід ОСОБА_9 , а також маючи можливість негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, продовжив рух, внаслідок чого, передньою правою частиною кузова автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив зіткнення із задньою лівою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті зіткнення вказаних транспортних засобів відбувся наїзд передньою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1102» на пішохода ОСОБА_9 , який перебував попереду даного транспортного засобу, та у подальшому відбувся контакт вказаного автомобіля із задньою частиною автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Автомобіль «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_4 , виїхав на ліве по ходу свого руху узбіччя, де скоїв наїзд на дерева.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, зі змінами, відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рани в лівій лобово-тім`яно-скроневій ділянці, гематоми, підкон`юктивального крововиливу в ділянці лівого ока; садна нижньої третини правого стегна та правого колінного суглобу по латеральній поверхні, забої параартикулярних м`яких тканин по латеральній поверхні правого колінного суглобу, забою підшкірно-жирової клітковини латеральної поверхні правого стегна; закритої травми правої стопи: вивиху стопи в підтаранному суглобі назовні, перелому таранної кістки, пошкодження суглобових поверхонь гомілковоступового суглобу, таранно-човноподібного та передплюсна-плюсневого суглобів, набряку, підшкірної гематоми в ділянці правої стопи, що у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого; представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу потерпілого та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу потерпілого та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону в цілому дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 08 січня 2023 року близько 19.00 год., керував транспортним засобом «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю приблизно 70-80 км/год по а/д Харків-Сімферополь в напрямку м.Запоріжжя в межах своєї смуги руху з увімкненим ближнім світлом фар. Під час руху, раптово, в світлі фар свого автомобіля побачив, що попереду на його смузі руху більшою частиною на дорозі стоїть автомобіль без будь-якого освітлення. З метою уникнути зіткнення, ОСОБА_6 застосував гальмування та вивернув кермо вліво, однак зіткнення відбулося, від чого він виїхав за межі проїзної частини вліво, де зіткнувся з деревом. Вважає, що потерпілий, який розташував автомобіль за межами населеного пункту, більшою частиною на проїзній ділянці дороги без ввімкнених аварійних сигналів та знаку, грубо порушив вимоги ПДР, які і стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_6 вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 08 січня 2023 року приблизно о 19.00 год. він керував автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі Харків-Сміферополь, в салоні транспортного засобу знаходились ОСОБА_14 разом з донькою ОСОБА_15 . Коли проїхав поворот на с.Тепличне, здійснив вимушену зупинку через те, що заглух двигун. Потерпілий зателефонував своєму знайомому ОСОБА_13 і попрохав у того допомоги. Після чого ОСОБА_9 розташував автомобіль так, що той знаходився максимально до краю узбіччя, частково на дорозі. На автомобілі було ввімкнене ближнє світло фар, габарити та аварійна сигналізація, а приблизно за 20 метрів до авто він виставив аварійний знак. Через деякий час приїхав ОСОБА_13 на автомобілі «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та припаркував свій транспортний засіб попереду також частково на дорозі, частково на узбіччі, залишивши ввімкненими ближнє світло, габарити та аварійну сигналізацію. ОСОБА_14 разом з дитиною перейшли до автомобіля «Dacia Logan». ОСОБА_9 помітив під своїм автомобілем пляму, нахилився до низу, увімкнув ліхтар на мобільному телефоні. В цей час ОСОБА_13 , який стояв на узбіччі, крикнув «Рома», після чого відбувся наїзд на потерпілого автомобіля «ЗАЗ 1102», в результаті чого ОСОБА_9 опинився під колесами, та сталося зіткнення з автомобілем «Dacia Logan». Про обставини ДТП дізнався згодом.

Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 (т.2 а.п.1-7), потерпілий надав свідчення аналогічні наданим під час судового розгляду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що приблизно о 18.30 год. 08 січня 2023 року йому зателефонував ОСОБА_9 та попрохав допомоги, оскільки транспортний засіб потерпілого заглух на а/д Харків-Сімферополь. Приблизно через 15 хвилин свідок прибув на автомобілі «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 на місце, де розташував свій транспортний засіб попереду авто ОСОБА_9 , залишив ввімкненим ближнє світло фар та ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. ОСОБА_13 вказав, що автомобіль «ЗАЗ 1102» перебував в нерухомому стані, знаходився частково на дорозі, частково на узбіччі, мав ввімкнений аварійний сигнал та за 15-20 метрів був виставлений знак аварійної зупинки. Пасажири, які знаходились в автомобілі «ЗАЗ 1102», пересіли до його автомобіля. Коли свідок перебував на узбіччі в районі передньої правої частини автомобіля «ЗАЗ 1102», а ОСОБА_9 біля передньої частини даного т/з, свідок помітив як про проїзній частині, з увімкненими фарами, зі швидкістю приблизно 100 км/год рухається автомобіль. Свідок крикнув «Рома», і відразу відбулось зіткнення з задньою лівою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1102», в результаті чого цей автомобіль відкинуло вперед, він здійснив наїзд на ОСОБА_9 та відбулось зіткнення із задньою правою частиною кузова автомобіля «Dacia Logan», а автомобіль «Форд» виїхав за межі дороги вліво, де скоїв наїзд на дерево.

Показання свідка ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту за його участю, узгоджуються з тими, які він надав під час судового розгляду (т.2 а.п.8-15).

Свідок ОСОБА_14 під час допиту в суді пояснила, що є цивільною дружиною ОСОБА_9 08 січня 2023 року разом з донькою перебували у якості пасажирів в автомобілі «ЗАЗ 1102». Під час руху по автодорозі, транспортний засіб заглух і вони зупинились максимально до краю узбіччя. Коли на допомогу прибув ОСОБА_13 , свідок разом з дитиною пересіли до його автомобілю. Через декілька хвилин ОСОБА_14 відчула удар в задню частину кузова автомобіля, в якому знаходилась. За яких обставин сталась ДТП, свідкові не відомо.

Також суд першої інстанції послався на відомості з таких документів:

- 08 січня 2023 року було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, про що складено протокол (т.1 а.п.147-148) зі схемою до нього (т.1 а.п.149) та фототаблицями (т.1 а.п.150-153);

- 23 лютого 2023 року було проведено додатковий огляд місця події за участю водія ОСОБА_6 , про що складено протокол зі схемою ДТП та фототаблицями (т.1 а.п.203-208), під час огляду обвинувачений надав пояснення на місці щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди;

- згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-23/547-ІТ від 10 лютого 2023 року (т.1 а.п.155-162), на момент експертного огляду та дослідження рульове керування та робоча гальмова система автомобіля «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_2 , знаходилась у працездатному стані, а ходова частина у непрацездатному стані. Визначити, коли відносно моменту ДТП виникла відмова ходової частини (до, в момент або після пригоди) у передній підвісці (знаходження шини переднього правого колеса без тиску повітря та руйнації важеля ходової частини переднього правого колеса), не є можливим, оскільки дане питання виходить за межі компетенції експерта;

- відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-23/588-ІТ від 17 лютого 2023 року (т.1 а.п.165-174), на момент експертного огляду та дослідження рульове керування автомобіля «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_5 знаходилось у працездатному стані, ходова частина у непрацездатному стані. Визначити стан робочої гальмової системи даної системи працездатний (за умови працездатності гальма заднього лівого колеса) або обмеженої працездатності (за умови відмови гальма заднього лівого колеса) на момент проведення експертного дослідження не надалося можливим через неможливість перевірки працездатності гальма заднього лівого колеса.

Вирішити питання стосовно робочої гальмівної системи автомобіля «ЗАЗ «1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в цілому не надається можливим, оскільки не надалося можливим визначити стан даної системи працездатний (за умови працездатності гальма заднього лівого колеса) або обмеженої працездатності (за умови відмови гальма заднього лівого колеса) на момент проведення експертного дослідження.

Відмова ходовій частині, у вигляді зміщення заднього лівого колеса, деформація балки задньої підвіски та деформації амортизатору заднього лівого колеса, виникла в момент даної дорожньо-транспортної пригоди. Тобто до даної дорожньо-транспортної пригоди елементи ходової частини знаходилися в працездатному стані.

Визначити, коли відносно моменту ДТП виникла відмова ходової частини (до, в момент або після пригоди) у задній підвісці (знаходження заднього лівого колеса без тиску повітря), не є можливим, оскільки дане питання виходить за межі компетенції експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи;

- згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-23/591-ІТ від 01 березня 2023 року (т.1 а.п.178-190), визначити кут взаємного розташування транспортних засобів на момент їх контакту з урахуванням пошкоджень транспортних засобів не є можливим, із-за відсутності парних ділянок, які контактували при зіткненні транспортних засобів та які повинні бути жорстко пов`язані з транспортним засобом. Але необхідно відмітити, що порівняльним дослідженням описаних вище пошкоджень обох транспортних засобів, зважаючи на розташування та характер їх утворення, було встановлено, що автомобіль «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , передньою правою частиною автомобіля контактував з задньою лівою частиною автомобіля «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З технічної точки зору де знаходиться місце зіткнення транспортних засобів у вигляді геометричної точки на проїзній частині не є можливим, через відсутність достатньої кількості трасологічних ознак, необхідних для цього, але необхідно відмітити, що місце зіткнення транспортних засобів повинно знаходитись перед початком осипу скла та пластику від транспортних засобів, які приймали участь в даній дорожньо-транспортній пригоді. Таким чином, місце зіткнення транспортних засобів зазначене на схемі від 08 січня 2023 року не може відповідати дійсності, оскільки воно знаходиться на відстані 3,2 м після початку осипу.

Вирішити питання стосовно швидкості руху автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 не є можливим, оскільки в наданих матеріалах відсутні необхідні вихідні дані.

З урахуванням зафіксованої слідової інформації та кінцевого розташування автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , необхідно зробити висновок, що на момент зіткнення автомобіль автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходився у русі;

- згідно з висновком № СЕ-19/108-23/2802-ІТ від 06 квітня 2023 року (т.2 а.п.18-28) на вирішення експерта поставлені такі запитання: 1. Як з технічної точки зору в даній дорожній ситуації повинний був діяти водій ОСОБА_6 та пішохід/водій ОСОБА_9 , пішохід/водій ОСОБА_13 для забезпечення безпеки руху? 2. В діях кого з учасників ДТП маються невідповідності вимогам пунктів ПДР України, що знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з подією пригоди? 3. Чи мав водій ОСОБА_6 технічну можливість уникнути ДТП, якщо так то за допомогою яких заходів? 4. Чи мав пішохід/водій ОСОБА_9 технічну можливість уникнути ДТП, якщо так то за допомогою яких заходів? 5. Чи мав пішохід/водій ОСОБА_13 технічну можливість уникнути ДТП, якщо так то за допомогою яких заходів?

Висновок експерта: 1. Водій автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності із вимогами пп. 12.3, 12.2, 12.6 ґ), 12.9 б) Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Водій автомобіля «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_16 повинен був діяти у відповідності із вимогами пп.9.9 а), 15.14, 19.4 ПДР.

Водій автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_13 повинен був діяти у відповідності із вимогами пп.15.2, 19.4 ПДР.

Після того як водії ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вийшли з автомобілів «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , і знаходились поза ними, то вони діяли вже у якості пішоходів, тому оцінка їх дій виходить за межі компетенції експерта, оскільки для цього не потрібні спеціальні технічні знання.

2. Оскільки водій ОСОБА_6 рухався на автомобілі «Ford Fusion» із швидкістю, яка не перевищувала максимально безпечну швидкість руху за умовами видимості дороги у напрямку руху, тому в діях водія ОСОБА_6 невідповідності вимогам п.12.2 ПДР не вбачається.

За показаннями водія ОСОБА_6 (на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» вимкнено будь-яке освітлення).

У діях водія автомобіля «Ford Fusion» ОСОБА_6 невідповідності вимогам п.12.3 ПДР не вбачається. Але оскільки водій автомобіля «Ford Fusion» ОСОБА_6 рухався із швидкістю 100 км/год, яка перевищувала максимально дозволену швидкість руху на ділянці, де сталась пригода, то у його діях є невідповідності вимогам пп.12.6 ґ), 12.9 б) ПДР, що з технічної точки зору не знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди.

У діях водія автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_9 є невідповідності вимогам пп.9.9а), 15.14, 19,4 ПДР, що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією пригоди.

У діях водія автомобіля «Dacia Logan» ОСОБА_13 невідповідності вимогам п.15.2 ПДР не вбачається. Але оскільки водій автомобіля «Dacia Logan» ОСОБА_13 стояв на проїзній частині без ввімкненого будь-якого освітлення, то у його діях є невідповідність вимогам п.19.4 ПДР, що з технічної точки зору не знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди.

За показаннями ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (коли на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» горять аварійні сигналізації, габарити та ближнє світло фар).

Аналізуючи дії водія автомобіля «Ford Fusion» ОСОБА_6 вбачається: при швидкості руху 80-90 км/год, при яких він мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортній пригоді у діях водія ОСОБА_6 є невідповідність вимогам п.12.3 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди; при швидкості руху 100 км/год, при якому він не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді у діях водія ОСОБА_6 є невідповідності вимогам пп.12.6 ґ), 12.9 б) ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди.

У діях водія автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_9 невідповідностей вимогам пп.9.9 а), 15.14, 19.4 ПДР не вбачається.

У діях водія «Dacia Logan» ОСОБА_13 невідповідностей вимогам пп.15.2, 19.4 ПДР не вбачається.

3. За показаннями водія ОСОБА_6 , коли на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» вимкнено будь-яке освітлення, водій автомобіля «Ford Fusion» ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді як рухаючись із швидкістю 80-90 км/год так і із швидкістю 100 км/год.

За показаннями водіїв ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , коли на автомобілі «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» горять аварійні сигналізації, габарити та ближнє світло фар, то водій автомобіля «Ford Fusion» ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортній пригоді рухаючись із швидкістю 80 км/год та максимально дозволеною швидкістю за межами населеного пункту 90 км/год, та шляхом зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки до задньої частини автомобіля «ЗАЗ-1102».

4. За показаннями водія ОСОБА_6 (на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» вимкнено будь-яке освітлення) технічна можливість водія автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_9 уникнути дорожньо-транспортній пригоді залежала від виконання ним вимог пп.9.9 а), 15.14, 19.4 ПДР.

За показаннями ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (коли на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «Dacia Logan» горять аварійні сигналізації, габарити та ближнє світло фар), водій ОСОБА_9 , який через стан узбіч автодороги «Харків-Сімферополь» не міг здійснити зупинку автомобіля «ЗАЗ 1102» на ньому та який після зупинки стояв із ввімкненою аварійною сигналізацією, габаритами та ближнім світлом фар, а також із знаком аварійної зупинки, вбачається, що у даному випадку водій ОСОБА_9 своїми односторонніми діями не міг вплинути на подальший розвиток дорожньо-транспортної пригоди і тому в даній ситуації водій автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді.

5. Варто зазначити, що автомобіль «Dacia Logan» розташувався попереду автомобіля «ЗАЗ-1102» у статичному положенні (стояв), ближче до правого узбіччя, за напрямком його знаходження, при цьому стан узбіччя автодороги «Харків-Сімферополь» не дозволяв здійснити зупинку автомобіля «Dacia Logan» на ньому та автомобіль «Dacia Logan» отримав пошкодження від автомобіля «ЗАЗ-1102» в результаті того, що відбулось зіткнення між автомобілями «Dacia Logan», що розташовувався попереду автомобіля «ЗАЗ-1102», тому у даному випадку водій ОСОБА_13 своїми односторонніми діями не міг вплинути на подальший розвиток дорожньо-транспортної пригоди і тому в даній ситуації водій автомобіля «Dacia Logan» ОСОБА_13 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді;

- з висновку експерта № 168п (т.1 а.п.191-192) судом встановлено, що закритий вивих правої стопи (за наданими даними) у ОСОБА_9 сам за собою кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалий розлад здоров`я. Черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку з раною у лівій лобно-тім`яно-скроневій ділянці та з крововиливами у ділянку лівої очної ямки і оболонки лівого ока у ОСОБА_9 самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета (предметів). Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи. Зазначений діагноз «Повний розрив прямої порції чотириглавного м`язу правого стегна. Обширні садна нижньої третини правого стегна та правого колінного суглобу» будь-якими описами у наданій медичній документації чи об`єктивними відомостями не підтверджено, тому при оцінці ступеня тяжкості не повинен враховуватись;

- у висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) № 269/к (т.1 а.п.193-202) зазначено, що у ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження:

1.1 в ділянці голови: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, рана в лівій лобово-тім`яно-скроневій ділянці, гематома, підкон`юктивальний крововилив в ділянці лівого ока, що у сукупності кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; операція: ПХО обширної скальпованої рани голови;

1.2 в ділянці правої нижньої кінцівки: садна нижньої третини правого стегна та правого колінного суглобу по латеральній поверхні, забій параартикулярних м`яких тканин по латеральній поверхні правого колінного суглобу, забій підшкірно-жирової клітковини латеральної поверхні правого стегна, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

закрита травма правої стопи: вивих стопи в підтаранному суглобі назовні, перелом таранної кістки, пошкодження суглобових поверхонь гомілковостопового суглобу, таранно-човноподібного та передплюсна-плюсневого суглобів, набряк, підшкірна гематома в ділянці правої стопи, що у сукупності кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я; операція: відкрита репозиція правого гомілкового суглобу вивиху підтаранної кістки.

Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну (08 січня 2023 року), зазначеного в обставинах справи, наданій медичній документації і додаткових методів дослідження.

Тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів.

Враховуючи обставини справи, утворення тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди не виключається.

Діагноз «Повний розрив прямої порції чотириглавного м`язу правого стегна» будь-якими описами у наданій медичній документації та додатковими методами дослідження, об`єктивними відомостями не підтверджений, тому при оцінці ступеня тяжкості не повинен враховуватись.

Тілесне ушкодження, в ділянці голови виявлене у ОСОБА_9 , не входить до переліку ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються смертю. Ушкодження інших периметричних судин (голови, обличчя, шиї, передпліччя, кисті, гомілки, стопи), кваліфікуються у кожному випадку залежно від спричинених ними конкретних загрозливих для життя явищ. В даному випадку згідно наданої медичної документації загрозливих для життя явищ не зафіксовано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що докази сторони обвинувачення, вказані вище, у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопрушення.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував обставин, викладених в обвинувальному акті в частині того, що, керуючи справним автомобілем «Ford Fusion», він скоїв зіткнення із задньою лівою частиною кузова автомобіля «ЗАЗ-1102», який належить потерпілому ОСОБА_9 , а також не заперечував наслідків, що настали.

Разом з тим, обвинувачений вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало грубе порушення вимог ПДР потерпілим, який розташував автомобіль за межами населеного пункту, більшою частиною на проїзній ділянці дороги, без ввімкнених аварійних сигналів та знаку.

Потерпілий ОСОБА_9 , в свою чергу, зазначає про те, що він розташував свій автомобіль так, що той знаходився максимально до краю узбіччя, частково на дорозі. При цьому, на автомобілі було ввімкнене ближнє світло фар, габарити та аварійна сигналізація, а приблизно за 20 метрів до авто він виставив аварійний знак. Через деякий час приїхав його знайомий - ОСОБА_13 на автомобілі «Dacia Logan» та припаркував свій транспортний засіб попереду, також частково на дорозі, частково на узбіччі, залишивши ввімкненими ближнє світло, габарити та аварійну сигналізацію.

Свідок ОСОБА_13 підтвердив показання потерпілого, зокрема зазначив, що прибув на місце на автомобілі «DaciaLogan», де розташував свій транспортний засіб попереду авто ОСОБА_9 , залишив ввімкненим ближнє світло фар та ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. В цей час автомобіль «ЗАЗ 1102» перебував в нерухомому стані, знаходився частково на дорозі, частково на узбіччі, мав ввімкнений аварійний сигнал та за 15-20 метрів був виставлений знак аварійної зупинки.

Крім того, обвинувачений зазначає, що безпосередньо перед початком гальмування, він рухався зі швидкістю приблизно 70-80 км/год.

В той же час, свідок ОСОБА_13 , який був єдиним очевидцем безпосередньо моменту зіткнення автомобілю обвинуваченого, вважає, що автомобіль останнього рухався приблизно 100 км/год.

Як убачається з висновку експерта № СЕ-19/108-23/547-ІТ від 10 лютого 2023 року, на момент проведення експертного огляду та дослідження, рульове керування та робоча гальмова система автомобіля «FordFusion» (автомобілю обвинуваченого), знаходилась у працездатному стані, а ходова частина у непрацездатному стані.Визначити, коли відносно моменту ДТП виникла відмова ходової частини (до, в момент або після пригоди) у передній підвісці (знаходження шини переднього правого колеса без тиску повітря та руйнації важеля ходової частини переднього правого колеса), не є можливим, оскільки дане питання виходить за межі компетенції експерта.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-23/591-ІТ від 01 березня 2023 року, визначити кут взаємного розташування транспортних засобів на момент їх контакту з урахуванням пошкоджень транспортних засобів не є можливим, із-за відсутності парних ділянок, які контактували при зіткненні транспортних засобів та які повинні бути жорстко пов`язані з транспортним засобом. Але необхідно відмітити, що порівняльним дослідженням описаних вище пошкоджень обох транспортних засобів, зважаючи на розташування та характер їх утворення, було встановлено, що автомобіль «FordFusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , передньою правою частиною автомобіля контактував з задньою лівою частиною автомобіля «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З технічної точки зору, де знаходиться місце зіткнення транспортних засобів у вигляді геометричної точки на проїзній частині не є можливим, через відсутність достатньої кількості трасологічних ознак необхідних для цього, але необхідно відмітити, що місце зіткнення транспортних засобів повинно знаходитись перед початком осипу скла та пластику від транспортних засобів, які приймали участь в даній дорожньо-транспортній пригоді. Таким чином, місце зіткнення транспортних засобів зазначене на схемі від 08 січня 2023 року не може відповідати дійсності, оскільки воно знаходиться на відстані 3,2 м після початку осипу.Вирішити питання стосовно швидкості руху автомобіля «FordFusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 не є можливим, оскільки в наданих матеріалах відсутні необхідні вихідні дані.З урахуванням зафіксованої слідової інформації та кінцевого розташування автомобіля «FordFusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , необхідно зробити висновок, що на момент зіткнення автомобіль автомобіля «FordFusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходився у русі.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-23/2802-ІТ від 06 квітня 2023 року:

1. Водій автомобіля «FordFusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності із вимогами пп. 12.3, 12.2, 12.6 ґ), 12.9 б) Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Водій автомобіля «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_16 повинен був діяти у відповідності із вимогами пп.9.9 а), 15.14, 19.4 ПДР.

Водій автомобіля «DaciaLogan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_13 повинен був діяти у відповідності із вимогами пп.15.2, 19.4 ПДР.

Після того як водії ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вийшли з автомобілів «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «DaciaLogan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , і знаходились поза ними, то вони діяли вже у якості пішоходів, тому оцінка їх дій виходить за межі компетенції експерта, оскільки для цього не потрібні спеціальні технічні знання.

2. Оскільки водій ОСОБА_6 рухався на автомобілі «FordFusion» із швидкістю, яка не перевищувала максимально безпечну швидкість руху за умовами видимості дороги у напрямку руху, тому в діях водія ОСОБА_6 невідповідності вимогам п.12.2 ПДР не вбачається.

За показаннями водія ОСОБА_6 (на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «DaciaLogan» вимкнено будь-яке освітлення).

У діях водія автомобіля «FordFusion» ОСОБА_6 невідповідності вимогам п.12.3 ПДР не вбачається. Але оскільки водій автомобіля «FordFusion» ОСОБА_6 рухався із швидкістю 100 км/год, яка перевищувала максимально дозволену швидкість руху на ділянці, де сталась пригода, то у його діях є невідповідності вимогам пп.12.6 ґ), 12.9 б) ПДР, що з технічної точки зору не знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди.

У діях водія автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_9 є невідповідності вимогам пп.9.9а), 15.14, 19,4 ПДР, що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією пригоди.

У діях водія автомобіля «DaciaLogan» ОСОБА_13 невідповідності вимогам п.15.2 ПДР не вбачається. Але оскільки водій автомобіля «DaciaLogan» ОСОБА_13 стояв на проїзній частині без ввімкненого будь-якого освітлення, то у його діях є невідповідність вимогам п.19.4 ПДР, що з технічної точки зору не знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди.

За показаннями ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (коли на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «DaciaLogan» горять аварійні сигналізації, габарити та ближнє світло фар).

Аналізуючи дії водія автомобіля «FordFusion» ОСОБА_6 вбачається: при швидкості руху 80-90 км/год, при яких він мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортній пригоді у діях водія ОСОБА_6 є невідповідність вимогам п.12.3 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди; при швидкості руху 100 км/год, при якому він не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді у діях водія ОСОБА_6 є невідповідності вимогам пп.12.6 ґ), 12.9 б) ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди.

У діях водія автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_9 невідповідностей вимогам пп.9.9 а), 15.14, 19.4 ПДР не вбачається.

У діях водія «DaciaLogan» ОСОБА_13 невідповідностей вимогам пп.15.2, 19.4 ПДР не вбачається.

3. За показаннями водія ОСОБА_6 , коли на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «DaciaLogan» вимкнено будь-яке освітлення, водій автомобіля «FordFusion» ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді як рухаючись із швидкістю 80-90 км/год так і із швидкістю 100 км/год.

За показаннями водіїв ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , коли на автомобілі «ЗАЗ-1102» та «DaciaLogan» горять аварійні сигналізації, габарити та ближнє світло фар, то водій автомобіля «FordFusion» ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортній пригоді рухаючись із швидкістю 80 км/год та максимально дозволеною швидкістю за межами населеного пункту 90 км/год, та шляхом зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки до задньої частини автомобіля «ЗАЗ-1102».

4. За показаннями водія ОСОБА_6 (на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «DaciaLogan» вимкнено будь-яке освітлення) технічна можливість водія автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_9 уникнути дорожньо-транспортній пригоді залежала від виконання ним вимог пп.9.9 а), 15.14, 19.4 ПДР.

За показаннями ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (коли на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «DaciaLogan» горять аварійні сигналізації, габарити та ближнє світло фар), водій ОСОБА_9 , який через стан узбіч автодороги «Харків-Сімферополь» не міг здійснити зупинку автомобіля «ЗАЗ 1102» на ньому та який після зупинки стояв із ввімкненою аварійною сигналізацією, габаритами та ближнім світлом фар, а також із знаком аварійної зупинки, вбачається, що у даному випадку водій ОСОБА_9 своїми односторонніми діями не міг вплинути на подальший розвиток дорожньо-транспортної пригоди і тому в даній ситуації водій автомобіля «ЗАЗ-1102» ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді.

5. Варто зазначити, що автомобіль «DaciaLogan» розташувався попереду автомобіля «ЗАЗ-1102» у статичному положенні (стояв), ближче до правого узбіччя, за напрямком його знаходження, при цьому стан узбіччя автодороги «Харків-Сімферополь» не дозволяв здійснити зупинку автомобіля «DaciaLogan» на ньому та автомобіль «DaciaLogan» отримав пошкодження від автомобіля «ЗАЗ-1102» в результаті того, що відбулось зіткнення між автомобілями «DaciaLogan», що розташовувався попереду автомобіля «ЗАЗ-1102», тому у даному випадку водій ОСОБА_13 своїми односторонніми діями не міг вплинути на подальший розвиток дорожньо-транспортної пригоди і тому в даній ситуації водій автомобіля «DaciaLogan» ОСОБА_13 не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно того, що причиною ДТП стало грубе порушення правил дорожнього руху потерпілим, а він в свою чергу, правил дорожнього руху не порушув, їхав з допустимою швидкістю, не узгоджуються з іншими доказами, а отже не знайшли свого підтвердження.

Водночас, показання потерпілого ОСОБА_9 з приводу того, що ним було вжито усіх заходів, передбачених ПДР, які водій повинен вжити у разі вимушеної зупинки транспортного засобу на дорозі, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13 .

Вказаний свідок, в свою чергу, як вірно зазначив у вироку суд, протягом усього досудового розслідування брав участь у проведенні слідчих дій, та, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, надав в суді показання, на підставі яких у сукупності з іншими доказами суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку суду обставинах.

Так, як було вже зазначено вище, свідок ОСОБА_13 , окрім іншого пояснив, що обвинувачений ОСОБА_6 рухався зі швидкістю приблизно 100 км/год, в той же час, автомобілі «ЗАЗ-1102» та «DaciaLogan» знаходились у статичному стані з увімкненими ближнім світлом фар, габаритами та аварійною сигналізацією.

Разом з тим, згідно з відомостями з висновку експерта № СЕ-19/108-23/2802-ІТ від 06 квітня 2023 року, де зазначено, серед іншого, що за показаннями ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (коли на автомобілях «ЗАЗ-1102» та «DaciaLogan» горять аварійні сигналізації, габарити та ближнє світло фар), аналізуючи дії водія автомобіля «FordFusion» ОСОБА_6 вбачається: при швидкості руху 80-90 км/год, при яких він мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортній пригоді у діях водія ОСОБА_6 є невідповідність вимогам п.12.3 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди; при швидкості руху 100 км/год, при якому він не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортній пригоді у діях водія ОСОБА_6 є невідповідності вимогам пп.12.6 ґ), 12.9 б) ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з подією пригоди.

Таким чином, аналізуючи показання свідка ОСОБА_13 , які узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_9 , а також відомості з вищезазначеного висновку експерта у сукупності з іншими доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що в діях водія ОСОБА_6 є невідповідності вимогам ПДР, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією пригоди, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать матеріалам провадження.

Обставини провадження, встановлені судом на підставі досліджених доказів, свідчать про те, що ОСОБА_6 під час керування транспортним засобом по проїзній частині автодороги Харків-Сімферополь не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним та відповідно не реагував на її зміну, а при виникненні перешкоди для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, що і стало причиною вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Те, що інші автомобілі учасники ДТП частково знаходились на проїжджій частині (на що звертає увагу сторона захисту), цього висновку не спростовує.

В свою чергу, з висновків експерта № 168п та № 269/к убачається, що отримані ОСОБА_9 травми в результаті події ДТП кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, а також тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалий розлад здоров`я.

За вищенаведених обставин, колегія суддів вважає доведеним наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Ці доводи були перевірені як судом першої інстанції так і при апеляційному розгляді, та спростовуються наявними в справі доказами, які є належними, допустимими та достатніми для прийняття відповідного судового рішення в цьому випадку ухвалення обвинувального вироку.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного тощо.

Свої висновки в частині призначеного покарання суд також належним чином вмотивував у вироку.

Підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів не убачає.

Переглядаючи оскаржуваний вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 , колегія суддів доходить таких висновків.

Так, відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з положеннями ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_9 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 45640,18 гривень та моральної шкоди в сумі 493455,00 гривень.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 45640,18 гривень, судом першої інстанції задоволено частково, виходячи з того, що обвинуваченим було сплачено у добровільному порядку потерпілому матеріальну шкоду у сумі 16686,52 гривень. Отже, суд постановив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі, яка становить різницю між 45640,18 грн (за позовом потерпілого) та 16686,52 грн (сплачену у добровільному порядку обвинуваченим).

З таким рішенням погоджується і колегія суддів, оскільки рішення суду в цій частині ґрунтується на досліджених судом доказах.

Твердження потерпілого про те, що суд не мав приймати ці докази, не є переконливим.

Порушень кримінального процесуального законодавства при здобутті цих доказів та їх досліджені не убачається.

Разом з тим, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди в сумі 493455,00 гривень, судом першої інстанції задоволено частково та постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

З таким рішенням колегія суддів погодитись не може через таке.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, суд першої інстанції не в повній мірі врахував фактичні обставини кримінального провадження, характер та обсяг заподіяних потерпілому моральних, душевних та фізичних страждань, яких він зазнав внаслідок вищевказаного кримінального правопорушення, їх тривалості, негативні наслідки отриманих травм для здоров`я потерпілого, те, що останній після отриманих травм є особою з інвалідністю.

Так, на переконання колегії суддів, сумнівів не виникає в тому, що потерпілий унаслідок вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, зазнав фізичних страждань, звичайний спосіб його життя змінився у бік погіршення.

Тому, вирішення судом першої інстанції цивільного позову потерпілого в частині, що стосується моральної шкоди, та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 100 000 грн, на думку колегії суддів, не може вважатися справедливим, оскільки такий розмір явно не відповідає ступеню душевних та фізичних страждань потерпілого.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст.407, 408 КПК України, оскаржуваний вирок суду в зазначеній частині підлягає зміні зі збільшенням суми, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого у рахунок відшкодування моральної шкоди до 200 000 грн.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для скасування оскаржуваного вироку, не убачається.

Керуючись ст.ст.404-405,407-409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2023 року, стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, змінити в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди.

Збільшити суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_6 , на користь потерпілого ОСОБА_9 в якості відшкодування моральної шкоди, до 200 000 (двохсот тисяч) гривень.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4