ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/7727/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/877/25
Категорія: ч.1 ст.369 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 лютого 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 квітня 2025 року, включно та визначено розмір застави 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30280 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора. В обгрунтування апеляційної скарги послалася на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, переховуватись не збирається, впливати на свідків не буде. Наголосила, що він не змінював своє місце проживання та визнає вину в повному обсязі.

Під час підготовки до апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції відмовився від захисника ОСОБА_6 та на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова останньому було призначено захисника ОСОБА_8 .

Прокурор, обвинувачений, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , будучи повідомлені про дату час та місце судового розгляду, не з`явилися, прокурор та захисник ОСОБА_8 про причини неявки не повідомили, а захисник ОСОБА_6 повідомила, що вже не здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , а обвинувачений не звертався з клопотання про його обов`язкову участь, а тому апеляційний розгляд було проведено за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, за який може бути призначено покарання у вигляді тримання під вартою на строк до чотирьох років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся до Жовтневого районного суду м. Харкова в судові засідання, при цьому, йому достовірно було відомо про розгляд зазначеної справи Жовтневим районним судом м. Харкова, оскільки він особисто розписувався в розписках про призначення судових засідань.

А тому доводи захисника про відсутність ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, є необгрунтованими.

Крім того, на даний час у провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт за його обвинуваченням у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, офіційно не працевлаштований, не має постійного, стабільного джерела доходу, крім того, багаторазово притягувався до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративних стягнень у вигляді штрафу, які не виконані протягом тривалого часу, що свідчить про наявність ризику вчинення ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: