Номер провадження: 11-кп/813/984/25
Справа № 521/8246/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2024 року, у кримінальному провадженні №0000215, внесеному до ЄРДР 12.02.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Херсон, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено незмінним - у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня набрання вироком законної сили

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувано ОСОБА_7 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 28.02.2023 року до дня набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Також вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Відповідно до вироку суду першої інстанції у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ введено воєнний стан (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року №2212- IX, внесеними Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, внесеними Указом від 15 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500- IX, внесеними Указом від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ), який змінами внесеними Указом від 06 лютого 2023 року № 8419/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2519-ІХ продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.02.2023 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, знаходячись біля будинку №109 по вулиці Комкова в м. Херсоні, вчинив кримінальне правопорушення з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив розбійний напад на останнього, що виразився у тому, що ОСОБА_7 , наніс удар ногою в живіт потерпілого, потім вдарив кулаком область обличчя, повалив потерпілого на землю і ще раз наніс удар ногою в область живота, потім схилившись над ОСОБА_10 долонями обох рук хаотично наніс близько п`яти ударів по голові та обличчю потерпілому ОСОБА_10 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження згідно висновку експерта КУ «Бюро судово-медичної експертизи» ХОР №47 від 24.02.2023 року у вигляді крововиливу в м`які тканини потиличної ділянки голови зліва, синці правого вуха, спинки носу, садна голови справа та зліва, які виникли від не менше п`яти травматичних дій тупими предметами та відносяться до легких тілесних ушкоджень, та відкрито, з кишені штанів потерпілого, заволодів мобільним телефоном ОСОБА_10 , марки «Huawei» моделі «Y6 2019 2/32 Gb Midnight Black», ринкова вартість якого згідно висновку Херсонського науково- дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/122-23/170-ТВ від 21.02.2023 року, станом на 11.02.2023 року становить 2200 грн. 00 коп.

Після чого, ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину із викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_10 на суму 2200 грн., які відшкодовані в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, прокурор Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого, вказує на те, що судом першої інстанції було допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На думку апелянта, за результатами розгляду кримінального провадження суд першої інстанції дійшов помилково висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад, вчинений з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, оскільки, не врахував належним чином ступінь тяжкості отриманих потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи наведене, прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор підтримав у повному обсязі подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачена та захисник не заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У апеляційній скарзі стороною обвинувачення не оспорюються фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, встановлених судом першої інстанції, та доведеність його вини, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині. Водночас, доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Як вбачається із оскарженого вироку, дії ОСОБА_7 суд першої інстанції кваліфікував за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад, вчинений з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Так, із оскаржуваного вироку убачається, що в обґрунтування свого висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, суд першої інстанції послався на докази, зібрані у відповідності із вимогами закону, та дослідженими у судовому засіданні, а саме: показання свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_14 , та потерпілого ОСОБА_10 , протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.02.2023 р.; протокол огляду місця події від 12.02.2023 року із фототаблицею до нього; висновок експерта №47 КУ «Бюро судово-медичної експертизи» ХОР щодо ступеню тяжкості у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.02.2023 р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 від 21.02.2023 р.; протокол пред`явлення речей для впізнання потерпілому ОСОБА_10 від 21.02.2023 року; протокол проведення слідчого експерименту від 13.03.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_10 та відеозаписом до нього; протокол проведення слідчого експерименту від 20.03.2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 та відеозаписом до нього; висновок експерта №26/47 КУ «Бюро судово-медичної експертизи» ХОР, за результатами додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_10 ; протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 23.03.2023 року; протокол огляду відеозапису від 23.03.2023 року.

Натомість, суд першої інстанції не звернув уваги, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 187 КК, є заподіяння особі, яка зазнала нападу, насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, або погроза застосування такого насильства.

Відповідно до усталеної судової практики розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Виходячи зі статті 187 КК, розбій характеризується нападом, який може бути відкритим або несподіваним для потерпілого (таємним). Напад завжди супроводжується насильством над потерпілим як способом подолання дійсного чи можливого опору з метою заволодіння чужим майном. Обов`язковою ознакою розбійного нападу є небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, насильство. При цьому фізичне насильство полягає у силовому впливові на потерпілого, який призводить до заподіяння йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я або незначною втратою працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також в інших насильницьких діях, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх заподіяння. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

При грабежі (ст. 186 КК України) під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я.

Так, повертаючись до матеріалів даного кримінального провадження, допитаний у суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 11.02.2023 року обвинувачений ОСОБА_7 наніс йому удар у живіт, від якого потерпілий впав на землю. Коли потерпілий впав, обвинувачений продовжував його бити, та забрав з карману штанів телефон. При цьому зазначив, що не втрачав свідомість.

Згідно висновку експерта №47 КУ «Бюро судово-медичної експертизи» у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: крововилив в м`які тканини потиличної ділянки голови зліва, синці правого вуха, спинки носу, садна голови справа та зліва, які виникли від не менше 5 травматичних дій тупими предметами, не виключено, 11.02.2023 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Не виключено виникнення саден голови та крововиливу в м`які тканини потиличної ділянки голови зліва як при падінні з висоти власного зросту на тупу тверду поверхню, так і від ударів тупими предметами. Виникнення синців правого вуха, спинки носу при падінні з висоти власного зросту на тупу тверду поверхню виключається, від ударів тупими предметами не виключається (а.с. 26 т.1).

Тобто, з досліджених судом першої інстанції доказів невстановлена наявність у потерпілого легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, що і є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ст. 187 КК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід перекваліфікувати на ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

У зв`язку з зазначеним апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 захід примусу, апеляційний суд, на виконання приписів зазначеної вище норми кримінального закону та положень судової практики, врахувує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину проти власності; конкретні обставини кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, зокрема, який має постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Виходячи із загальних засад призначення та індивідуалізації покарання, зважаючи на обставини за яких обвинуваченим було вчинено кримінальне правопорушення, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, апеляційний суд доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання на рівні мінімальної межі санкції ч.4 ст.186 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, та буде відповідати меті покарання, визначеної у ст.50 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 ст. 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

За таких обставин, апеляційна прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок зміні в підстав, наведених у мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2024 року, у кримінальному провадженні №0000215, внесеному до ЄРДР 12.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, - змінити, в частині кваліфікації дії обвинуваченого та в частині призначення покарання.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.4 ст.187 КК України на ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4