Єдиний унікальний номер 349/2056/18
Номер провадження 1-в/341/73/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про скасування арешту майна

30 грудня 2024 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування арешту майна.

установив

27.12.2024 від ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до суду надійшло клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2019.

Заява обґрунтована відсутністю виконавчих проваджень щодо ОСОБА_2 .

Ухвалою від 27.12.2024 заяву прийнято до провадження та призначено засідання на 30.12.2024.

Повідомлені про розгляд заяви ОСОБА_1 і цивільний позивач у кримінальному провадженні ОСОБА_3 у судове засідання не прибули.

Від ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява про неможливість прибути у судове засідання. Також, ОСОБА_3 вказала у заяві, що не заперечує проти скасування арешту майна ОСОБА_2 , оскільки вирок суду в частині стягнення на її користь моральної та матеріальної шкоди виконано у повному обсязі.

Відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

З огляду на заяву цивільного позивача та наявність даних про повідомлення представника заявника про час і місце розгляду заяви, суд вважає, що неприбуття указаних учасників не перешкоджає розгляду клопотання (заяви).

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , суд установив наступне.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2019 у справі ЄУН 349/2056/18 цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 про відшкодування моральної і матеріальної шкоди прийнято до розгляду з кримінальним провадженням про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України. ОСОБА_3 визнано цивільним позивачем, а ОСОБА_2 цивільним відповідачем.

Також, цією ухвалою вжито заходів забезпечення цивільного позову, а саме: накладено арешт на домоволодіння, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03.03.2023, який залишено без мін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.05.2024, у справі ЄУН 349/2056/18 ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України. Також, цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 104377,08 грн та моральну шкоду у сумі 300000,0 грн.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 22.11.2024 ОСОБА_2 є власником об`єкта нерухомого майна, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Номер запису про обтяження: 30556320, дата державної реєстрації обтяження: 05.03.2019. Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ОСОБА_3 .

Згідно з даними довідки від 14.11.2024 № 178, виданої Галицьким відділом ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області, відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_2 відсутні відповідно до даних АСВП.

Як зазначалось, цивільний позивач ОСОБА_3 у своїй заяві підтвердила виконання вироку суду в частині стягнення на її користь моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконання вироку.

Згідно з частиною першою статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Отже, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим клопотанням в інтересах ОСОБА_2 як цивільного відповідача, оскільки вирок суду в частині цивільного позову виконано, а подальше обтяження (арешт) майна порушує право власності ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з приписами статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Указані приписи КПК України регулюють порядок скасування арешту майна на стадії досудового чи судового провадження. Водночас підхід законодавця до вирішення питання про скасування арешту майна, який накладено з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), є зрозумілим і полягає у можливості скасування такого арешту, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до частин 7, 8 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

На переконання суду, положення ЦПК України в частині дії заходів забезпечення позову до повного виконання судового рішення не суперечать засадам кримінального судочинства.

Таким чином, суд установив, що на цей час судове рішення в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 виконане, а тому в подальшому застосуванні арешту майна, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , відпала потреба.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 128, 372, 395, 537, 539 КПК України, суд

постановив

Задовольнити заяву представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування арешту майна.

Скасувати накладений ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2019 у справі ЄУН 349/2056/18 арешт майна на домоволодіння, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ