Справа № 545/297/25
Провадження № 1-в/545/70/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про умовно-дострокове звільнення

28 січня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» відносно засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, уродженки смт. Межова Дніпропетровської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судима:

24.03.2016 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 263 ч. 1, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2016 року іспитовий строк скасований і направлена в місця позбавлення волі на 3 роки. Звільнена 04.10.2019 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 16 днів;

28.10.2022 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 1, 75, 76 ч. 1 п. 1, 2, 76 ч. 3 п. 2, 3 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік. Знята з обліку 27.04.2023 року у зв`язку з новим засудженням за вироком від 23.03.2023 року;

23.03.2023 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 395 ч. 1, 71 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 року направлена до місця відбування покарання призначеного за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2023 року у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.09.2023 року зараховано у строк відбуття покарання час її перебування у державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та час слідування до державної установи «Покровський виправний центр (№79)» з 07.08.2023 року, тобто по 13.09.2023 року включно з урахуванням одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі за правилами, передбаченими ст. 72 ч. 1 п.1 п.п. «б» КК України;

засуджена:

28.09.2023 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 2, 71, 72 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. 02.12.2024 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області привести вирок Межівського райсуду Дніпропетровської області від 28.10.2022 року та вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2023 року у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ. Звільнено від відбуття покарання у виді одного року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік за ст. 190 ч. 1,75,76 ч.1 п. 1, 2, 76 ч. 3 п.2 КК України за вироком Межівського райсуду Дніпропетровської області від 28.10.2022 року у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння відповідно положень ЗУ № 3886-ІХвід 18.07.2024 року. Виключено з вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2023 року вказівку на застосування ст.71 КК України за сукупністю вироків у зв`язку з декриміналізацією вчиненого злочину, передбаченого за вироком Межівського райсуду Дніпропетровської області від 28.10.2022 року за ст. 190 ч. 1 КК України та вважати засудженою за цим вироком за ст. 395 КК України у виді 1 місяця арешту.

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» відносно засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, в обґрунтування якого зазначено, що остання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Представник адміністрації виправної колонії, засуджена ОСОБА_4 надали заяви про розгляд подання у їх відсутність. Подання просили задовольнити.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 2 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як встановлено судом, що ОСОБА_4 засуджена 28.09.2023 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 2, 71, 72 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. 02.12.2024 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області привести вирок Межівського райсуду Дніпропетровської області від 28.10.2022 року та вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2023 року у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ. Звільнено від відбуття покарання у виді одного року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік за ст. 190 ч. 1,75,76 ч.1 п. 1, 2, 76 ч. 3 п.2 КК України за вироком Межівського райсуду Дніпропетровської області від 28.10.2022 року у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння відповідно положень ЗУ № 3886-ІХвід 18.07.2024 року. Виключено з вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2023 року вказівку на застосування ст.71 КК України за сукупністю вироків у зв`язку з декриміналізацією вчиненого злочину, передбаченого за вироком Межівського райсуду Дніпропетровської області від 28.10.2022 року за ст. 190 ч. 1 КК України та вважати засудженою за цим вироком за ст. 395 КК України у виді 1 місяця арешту.

Початок строку покарання: 07.08.2023 року, кінець строку покарання: 07.09.2025 року. Фактично відбутий строк покарання станом на 14.01.2025 року складає 01 рік 05 місяців 07 днів. Невідбутий строк покарання станом на дату розгляду подання складає 07 місяців 09 днів.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Так, згідно досліджених судом матеріалів особової справи, засуджена ОСОБА_4 з 13.09.2023 року перебувала в державній установі «Покровський виправний центр (№79)». До оплачуваної праці не залучалась. Стягнень та заохочень не мала.

З 22.12.2023 року відбуває покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

Працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді № 42, працівником по виконанню ручних робіт. До роботи відноситься добросовісно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. Стягнень не має. Має 2 заохочення. До складу злочинної ієрархії не відноситься, злочинні традиції не підтримує, не прагне до лідерства. Жаргоном не володіє.

Вину у скоєному злочині визнає.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, поводить себе тактовно. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. До роботи відноситься добросовісно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. На профілактичних обліках в установі не перебуває.

Засуджена демонструє відсутність соціально-правового інфантилізму. Рівень педагогічної занедбаності низький, кримінальної зараженості- середній. Засуджена не дотримується настанов злочинної субкультури, поведінка соціальна, за характером- корислива. До засудження в оточенні були знайомі з антисоціальною поведінкою, які притягувались до кримінальної відповідальності.

Після звільнення буде проживати за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженої ОСОБА_4 із урахування аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженої, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-вихованої роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI): 87 балів. Засуджена стала на шлях виправлення та має бути представлена на умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (згідно ст. 81 КК України) ? 65 балів.

Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

З врахуванням того, що поведінка засудженої враховується за весь період відбування нею покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 довела своє виправлення.

Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджена своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, відбула частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає їй право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставинах, суд вважає подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннявідносно засудженої ОСОБА_4 таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннявідносно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного їй за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області 28.09.2023 року, на невідбутий строк, що складає 07 місяців 09 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

СуддяОСОБА_5