печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9748/25-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/60911/24-к від 26.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000054 від 16.09.2024,-

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2025 року до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/60911/24-к від 26.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000054 від 16.09.2024.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що відділом детективів із розслідування кримінальних проваджень у сфері інтелектуальної власності, віртуальних активів у митній сфері Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) ТУ БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 16.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В період часу з 10:14 год. 12.12.2024 по 14:47 год. 16.12.2024 старшим детективом Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва справа № 759/57611/24 від 06.12.2024, був проведений обшук в офісних та складських приміщеннях за адресою: м. Чернігів, вул. Дрозда Володимира, буд. 11.

В ході проведення відповідного обшуку детективами БЕБ було вилучено належні ОСОБА_4 особисті грошові кошти у загальній сумі 2 575 000 грн.

Відповідно до протоколу обшуку, відповідні грошові кошти було вилучено на першому поверсі будівлі у приміщенні в якому знаходилось два розділених кабінети, а саме: загальний кабінет та кабінет де знаходився бухгалтер ТОВ «Приват-Алко Україна» ОСОБА_6 .

В свою чергу, як зазначено детективами, на момент виявлення та вилучення в ОСОБА_6 зазначених коштів, остання не змогла пояснити походження зазначених коштів та кому вони належать.

Однак, в ході проведення обшуку ОСОБА_4 пред`явив детективам БЕБ договір позики грошових коштів, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , на підставі та на виконання якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у передбаченому договором розмірі з обов`язком їх подальшого повернення.

Попри вказану обставину зазначені грошові кошти було вилучено, після чого прокурор у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на такі грошові кошти, за результатом задоволення якого ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2024 року по справі № 757/60911/24-к (пр. 1-кс-51525/24) було накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку за адресою: м. Чернігів, вул. Дрозда Володимира, буд. 11, в кабінеті бухгалтера ТОВ «Приват-Алко Україна» (код 45615416) ОСОБА_6 , а саме: банкноти схожі на «Гривні України» у сумі 2 575 000 гривень.

Сторона захисту вважає, що застосований вказаною вище ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва захід арешту майна з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні є безпідставним, необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, що обумовлюється та підтверджується наступним.

Клопотання прокурора про накладення арешту на майно обгрунтовано тим, що зазначене в ухвалі майно містить дані, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, а у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, а саме може призвести до зміни вилучених предметів, які визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

В той же час, чинний КПК України містив та містить положення, котрі імперативно вказують на необхідність викладення в тексті клопотання про арешт майна вже встановлених фактів та обставин, котрі дають підстави вважати, що майно зберегло на собі сліди вчинення злочину. Однак, які саме сліди і якого саме злочину можуть містити грошові кошти у вигляді купюр схожих на «Українську гривню», що належать третій особі - фізичній особі ОСОБА_8 , прокурор не зазначає.

Крім того, як уже було зазначено, прокурором в обгрунтування необхідності накладення арешту на вказані грошові кошти зазначено, що останні були вилучені в кабінеті бухгалтера ТОВ «Приват-Алко Україна», що знову ж таки не відповідає дійсності, оскільки відповідні грошові кошти належать ОСОБА_8 та були вилучені в приміщенні, де знаходиться робоче місце останнього.

Представник володільця майна в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Адвокат ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник Київської міської прокуртаури в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином. Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, відділом детективів із розслідування кримінальних проваджень у сфері інтелектуальної власності, віртуальних активів у митній сфері Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) ТУ БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 16.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В період часу з 10:14 год. 12.12.2024 по 14:47 год. 16.12.2024 старшим детективом Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва справа № 759/57611/24 від 06.12.2024, був проведений обшук в офісних та складських приміщеннях за адресою: м. Чернігів, вул. Дрозда Володимира, буд. 11.

В ході проведення відповідного обшуку детективами БЕБ було вилучено належні ОСОБА_4 особисті грошові кошти у загальній сумі 2 575 000 грн.

Прокурор у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на такі грошові кошти, за результатом задоволення якого ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2024 року по справі № 757/60911/24-к (пр. 1-кс-51525/24) було накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку за адресою: м. Чернігів, вул. Дрозда Володимира, буд. 11, в кабінеті бухгалтера ТОВ «Приват-Алко Україна» (код 45615416) ОСОБА_6 , а саме: банкноти схожі на «Гривні України» у сумі 2 575 000 гривень.

Вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Слідчим суддею встановлено, що грошові кошти ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 на підставі Договору № 27-10/24 позики грошових коштів від 27 жовтня 2024 року.

Після обшуку вже минуло бульше 3 місяці, але жодній особі не повідомлено про підозру.

За встановлених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що грошові кошти, які належать ОСОБА_4 не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна, накладеного на грошові кошти, що належать ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/60911/24-к від 26.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000054 від 16.09.2024 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/60911/24-к від 26.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000054 від 16.09.2024, на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку за адресою: м. Чернігів, вул. Дрозда Володимира, буд. 11, а саме: банкноти схожі на «Гривні України» у сумі 2 575 000 гривень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1