Справа №:755/6930/21
Провадження №: 1-в/755/44/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві подання в.о. начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській обл. ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.04.2021 ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

08 січня 2025 року в.о. начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській обл. ОСОБА_3 направила до суду подання про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення подання.

Представник Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області та засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали особової справи, заслухавши думку прокурора, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;

до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частинами 3, 4 ст. 80 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Таким чином, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

З матеріалів особової справи вбачається, що вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26.04.2021 прийнято до виконання 12.08.2021.

Відповідно до інформації УІАП ГУНП у м. Києві, за Вх. № 7192 від 24.12.2024 фактів вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 не виявлено.

Крім того, Дніпровським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області з часу прийняття вироку на виконання - 12 серпня 2021 року, здійснено всі можливі заходи, в межах наданих чинним законодавством України повноважень, з метою виконання судового рішення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах подання відсутні дані про ухилення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання, а саме про притягнення її до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України, та про вчинення нею нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, то підстави вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався, відсутні.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання. Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 26.04.2021, факт ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання не встановлений, суд вважає, що подання в.о. начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській обл. ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 , слід задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 534, 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, суд

п о с т а н о в и в :

подання в.о. начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській обл. ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджену вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.04.2021 за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн - звільнити від покарання у зв`язку з закінченням строків давності його виконання.

Матеріали особової справи № 55/2021 р. щодо ОСОБА_4 , - повернути до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: ОСОБА_1