Провадження №1-кп/523/769/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

27.03.2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження №0000692 від 11 травня 2024 року із звинувачення,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, одруженого, утримуючого неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 20 години 55 хвилин 10 травня 2024 року ОСОБА_9 , керуючи в темний час доби, при штучному освітленні, технічно справним автомобілем марки «Toyota Camry», н/з НОМЕР_1 , в крайній лівій смузі, по сухій проїзній частині пр-кту Князя Володимира Великого, на якій організовано двосторонній рух, з двома смугами у кожному з напрямків руху, розділених подвійною суцільною смугою дорожньої розмітки, зі сторони вул. Марсельської, в напрямку вул. Кишинівської, в м. Одесі, в порушення вимог пунктів 2.3«б», 18.1, дорожньої розмітки 1.14.1 та дорожніх знаків 5.38.1, 5.38.2 «пішохідний перехід» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), діючи злочинно самовпевнено, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховуючи на їх відвернення,при наближенні до розташованого навпроти буд.№70 по пр-кту Князя Володимира Великого нерегульованого пішохідного переходу, не звернув увагу на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину по зазначеному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості руху або зупинки керованого ним транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух транспортного засобу у раніше обраному напрямку, чим допустив наїзд керованого ним автомобіля на зазначеного пішохода.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів середньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, забійних ран лівої вушної раковини, потилиці, в ділянці правого ліктьового суглобу, садна живота, лівої гомілки, які складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень автомобільної травми, що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 день.

Обвинувачений вину у вчиненому діянні в цілому визнав повністю та показав, що у вищезазначені дату, час і місці він, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry» із дозволеною в населеному пункті швидкістю, в умовах недостатнього освітлення, лише в останній момент зумів виявити на центральній частині пішохідного переходу одягнутого в темний одяг потерпілого, який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля. Обвинувачений встиг різко загальмувати, проте цього виявилося недостатнім, відбувся наїзд на пішохода.

Після настання події ОСОБА_9 огородив лежачого на проїзній частині потерпілого, викликав телефоном швидку допомогу та поліцію. Будь-яких дій, пов`язаних з добровільним відшкодування спричиненої ним шкоди не вжив, очікуючи відповідного рішення суду.

Про вчинену необережність обвинувачений жалкує і при цьому вважає, що до ДТП також призвела і безтурботність потерпілого, який в темний час доби, здійснив вихід на проїзну частину, попередньо не позначивши свій одяг світловідбівними елементами, використовував навушники та не переконався в тому, що водії транспортних засобів його бачать та дають йому дорогу.

Вина обвинуваченого у вчиненому доводиться наступною сукупністю досліджених доказів.

Потерпілий ОСОБА_6 в суді показав, що у вищезазначені дату, час і місці він, будучи одягнутим в темний одяг, але взутим в кросівки білого кольору, а також тримаючи в руці великий поліетиленовий пакет білого кольору, з`ясувавши далеку відстань до автомобіля, вийшов в темпі вільного руху на пішохідний перехід, яким встиг дійти майже до середини проїзної частини. В наступний момент він повернув голову праворуч, побачив світло фар автомобіля, що швидко наїжджав на нього, та втратив свідомість. Потерпілий прийшов до тями вже після прибуття на місце ДТП поліції, після чого його було госпіталізовано до лікарні.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 11 травня 2024 року наїзд автомобіля марки «Toyota Camry», н/з НОМЕР_1 , на пішохода відбувся в темний час доби, при ясній погоді, штучному освітленні та не обмеженій видимості, на прямій та горизонтальній ділянці проїзної частини пр-кту Добровольського (в даний час Князя Володимира Великого), в м. Одесі, навпроти буд.№70, яка має чотири смуги руху, по дві смуги руху в кожному напрямку, які розділені подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки, в наявності дорожня розмітка 1.14.1 та дорожні знаки 5.38.1, 5.38.2 «пішохідний перехід» ПДР. Автомобіль має механічні пошкодження в середині передньої частини (решітки радіатора, капоту та переднього вітрового скла) (т.1 а.с.82-93).

Як вбачається із висновку судової інженерно - транспортної експертизи від 26 червня 2024 року №СЕ-19/115-24/9389-ІТ на момент настання розглядуваної події робоча гальмівна система, рульове керування й ходова частина автомобіля «Toyota Camry», н/з НОМЕР_1 , перебували в працездатному стані, технічних несправностей та невідповідностей вимогам ПДР і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух, не виявлено (т.1 а.с.99-104).

Відповідно до висновку судової транспортно - трасологічної експертизи від 13 червня 2024 року №СЕ-19/115-24/9393-ІТ автомобіль «Toyota Camry», н/з НОМЕР_1 , має сліди та пошкодження ударно - механічного характеру, зосереджені вздовж передньої частини автомобіля. Контактування автомобіля із перешкодою (тілом пішохода) вірогідно відбувалось передньою центральною та лівою частинами автомобіля, а саме: переднім реєстраційним номером і його рамкою, декоративною накладкою решітки радіатора, капотом та переднім вітровим склом (т.1 а.с.106-110).

Як вбачається із висновку автотехнічної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП від 13 червня 2024 року №24-3316, в умовах даної обстановки, ситуації та ДТП: водій автомобіля «Toyota Camry», н/з НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п.18.1 ПДР (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека); він мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, шляхом виконання вимог п.18.1 ПДР; в його діях вбачаються невідповідності вимогам п.18.1 ПДР, які перебували в причинному зв`язку з настанням даної ДТП (т.1 а.с.111-114).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 20 червня 2024 року №772: у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів середньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, забійних ран лівої вушної раковини, потилиці, в ділянці правого ліктьового суглобу, садна живота, лівої гомілки, які складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень автомобільної травми, що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 день і за цим критерієм відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень; такі ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли бути отримані в умовах ДТП (контакту автомобіля, що рухається, з тілом пішохода); враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, та могли бути спричинені 10 травня 2024 року (т.1 а.с.117-118).

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_9 , керуючи близько 20 години 55 хвилин 10 травня 2024 року в темний час доби, при штучному освітленні, технічно справним автомобілем марки «Toyota Camry», н/з НОМЕР_1 , в крайній лівій смузі, по сухій проїзній частині пр-кту Князя Володимира Великого, на якій організовано двосторонній рух, з двома смугами у кожному з напрямків руху, розділених подвійною суцільною смугою дорожньої розмітки, зі сторони вул. Марсельської, в напрямку вул. Кишинівської, у м. Одесі, в порушення вимог пунктів 2.3«б», 18.1, дорожньої розмітки 1.14.1 та дорожніх знаків 5.38.1, 5.38.2 «пішохідний перехід» ПДР, діючи злочинно самовпевнено, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховуючи на їх відвернення, при наближенні до розташованого навпроти буд.№70 по пр-кту Князя Володимира Великого нерегульованого пішохідного переходу, не звернув увагу на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину по зазначеному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості руху або зупинки керованого ним транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух транспортного засобу у раніше обраному напрямку, чим допустив наїзд керованого ним автомобіля на зазначеного пішохода.

Внаслідок зазначеної ДТП ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів середньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, забійних ран лівої вушної раковини, потилиці, в ділянці правого ліктьового суглобу, садна живота, лівої гомілки, які складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень автомобільної травми, що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 день.

Вчинені ОСОБА_9 дії суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом розглянуто цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення:

- з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» спричинених витрат на лікування в сумі 38999,09 грн; неотриманих доходів в сумі 159471,48 грн; шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, в розмірі 96000 грн; а також моральної шкоди в розмірі 1949,95 грн, які представник відповідача не визнав з підстав не повідомлення потерпілим страховикам про страховий випадок, відсутності обвинувального вироку в даному провадженні, а також не доведення окремих позовних вимог;

- з обвинуваченого спричинених витрат на правову допомогу в сумі 48090 грн, а також моральної шкоди в розмірі 248050,05 грн, які обвинувачений визнав частково у неконкретизованому розмірі (т.2 а.с.39-43).

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий та його представник зазначили про:

1) вартість придбання медичних послуг, препаратів, лікарських засобів при проходженні лікування після дорожньо транспортної пригоди, в загальному розмірі 38999,09 грн, на підтвердження зазначеного долучено відповідні копії квитанцій до платіжних інструкцій, фіскальних чеків, на відповідну загальну суму (т.1 а.с.63-66, т.2 а.с.25), висновок судово-медичної експертизи від 20 червня 2024 року №772 (т.1 а.с.26-27, 55-56), виписки із медичних карт хворого КНП «Одеська обласна лікарня» Одеської обласної ради №10823 від 31 травня 2024 року, №22128 від 27 вересня 2024 року (т.1 а.с.28, 58-59), консультативні висновки спеціалістів від 10 травня 2024 року та від 19 серпня 2024 року (т.1 а.с.29, 57, 60), діагностичні звіти за рентгенографіями коліна, гомілковостопного суглобу, гомілки від 14 серпня 2024 року (т.1 а.с.31-32);

2) шкода, пов`язана із тимчасовою втратою працездатності в сумі 159471,48 грн, на підтвердження зазначеного, окрім вищенаведених доказів, долучено довідку ТОВ «ТРАШ» від 24 липня 2024 року №000074/ТР про доходи ОСОБА_6 на посаді менеджера торгівельного залу магазину №79, в м. Одесі, за період з липня 2023 року до червня 2024 року нарахована заробітна плата на загальну суму 258603,34 грн (т.1 а.с.62), а також листки непрацездатності за період з 10 травня 2024 року до 18 грудня 2024 року включно (т.2 а.с.25-36);

3) шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності, в розмірі 96000 грн, на підтвердження зазначеного, окрім вищенаведених доказів, долучено виписку із акта огляду МСЕК інваліда від 28 серпня 2024 року (т.1 а.с.30, 61), довідку до акту огляду МСЕК №36 серії 12 ААД №366824 про встановлення потерпілому 18 грудня 2024 року третьої групи інвалідності (т.2 а.с.37);

4) витрати на правову допомогу, в загальному розмірі 48090 грн, на підтвердження зазначеного долучено договір про надання правової допомоги від 29 липня 2024 року (гонорар адвокату в сумі 41090 грн, винагорода за участь в кожному судовому засіданні 1000 грн) (т.2 а.с.48-49), копії квитанцій до прибуткового касового ордеру (№1 від 29 липня 2024 року на суму 20000 грн, №2 від 12 вересня 2024 року на суму 21090 грн, №3 від 05 березня 2024 року на суму 6000 грн) (т.2 а.с.50), акт прийому передачі наданої правової допомоги №1 від 05 березня 2025 року з описом наданих послуг професійної правничої допомоги (тривалістю витрат часу 7 годин 20 хвилин, загальною вартістю 7000 грн) (т.2 а.с.51).

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві та під час допиту в суді показав, що отримані ним тілесні ушкодження призвели до фізичної шкоди його здоров`ю, потреби в подальшому лікуванні, проведення двох оперативних втручань, наступної реабілітації, отримання інвалідності, психологічного стресу, душевного болю, який з часом він продовжує відчувати, а також до моральних страждань, що порушило умови його повсякденного життя, оскільки впродовж наступних двох місяців отримані в ДТП тілесні ушкодження позбавили його можливості вільно пересуватися, заробляти кошти для задоволення власних потреб, не дозволили повноцінно підготуватися до захисту дипломної роботи у ВНЗ, погіршили стосунки з оточуючими через його безпорадний стан та потребу у сторонньому догляді.

Також, на підтвердження зазначеного, окрім вищенаведених доказів, стороною захисту долучено висновок судової психологічної експертизи від 21 січня 2025 року №24-5968, відповідно до якого: у ОСОБА_6 є зміни в емоційному стані, індивідуально психологічних проявах, які негативно впливають на активне соціальне функціонування його як особистості та виникли внаслідок фізичного травмування під час ДТП; ОСОБА_6 завдані страждання внаслідок фізичного травмування під час ДТП та подальшими наслідками, які пов`язані з цим; у ОСОБА_6 є зміни в психоемоційному стані, соціальному функціонуванні, які виникли внаслідок фізичного травмування під час ДТП; ситуація, що досліджується у справі, є психотравмуючою для ОСОБА_6 , якому завдані моральні страждання; попередній орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених підекспертному, становить 250000 грн (т.1 а.с.195-207).

Вирішуючи зазначений позов, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

Положеннями ст.ст.22 - 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) регламентована і відповідальність страховика у разі настання відповідного страхового випадку.

Як вбачається з довідки МТСБУ станом на 10 травня 2024 року, згідно Полісу №218483745, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» є страховиком щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам під час керування автомобілем марки «Toyota Camry», н/з НОМЕР_1 .

Представник вищезазначеного товариства, будучи належним чином сповіщеним про час та місце судового розгляду провадження до суду жодного разу не прибув, у зв`язку із чим судом розглянуто позов у відсутність представника страховика.

Всупереч викладених в письмовому відзиві на цивільний позов заперечень проти позову страховика:

- представник потерпілого ОСОБА_6 31 липня 2024 року, тобто до спливу встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 ст.37 Закону строку в три роки від настання ДТП, звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 31 липня 2024 року із письмовою заявою про страхове відшкодування, що підтверджено змістом копії такої заяви та її реєстрацією страховиком за вх.№44107/24 (т.1 а.с.36).

- попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених Законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування (правова позиція Великої Палати Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2019 року в справі №465/4287/15).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 ст.22 Закону).

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (пункт 23.1 ст.23 Закону).

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (пункт 24.1 ст.24 Закону).

Оцінюючи зміст поданих стороною захисту квитанцій до платіжних інструкцій, фіскальних чеків, на загальну суму 38999,09 грн, суд в цілому погоджується із заявленими та обґрунтованими медичною документацією вимогами позивача, за виключенням таких витрат, як комісія банку від приймання платежу в сумі 477 грн (оскільки це не є шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого), а також купівля: пакету, вартістю 3 грн, вологих серветок, вартістю 64 грн, а також мінеральної води, вартістю 19,90 грн (оскільки не доведено належність таких витрат до потреби в лікуванні потерпілого), а відтак, стягненню підлягає різниця між 38999,09 грн та 563,90 (477+3+64+19,90) грн, що дорівнює 38435,19 грн, яка підлягає стягненню із страховика.

У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності, для працюючої особи - в розмірі неотриманої середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до норм законодавства України про працю (абзац 1 ч.1 ст.25 Закону).

Як встановлено із наданих стороною захисту довідки про нараховану ОСОБА_6 заробітну плату за період з липня 2023 року до червня 2024 року середній заробіток потерпілого дорівнював 718,34 грн в день. Відповідно до листків непрацездатності ОСОБА_6 був непрацездатним впродовж 222 календарних днів і при цьому позивач отримав соціальну допомогу по тимчасовій непрацездатності у формі неконкретизованого матеріального забезпечення згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Водночас, відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 06 травня 2020 року, в справі №462/173/19:

Страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності не може перевищувати розміру прямого збитку, тобто не покритого іншим видом страхування, якого зазнав страхувальник, а тому не може бути подвійного страхування, оскільки позивач отримав соціальну допомогу по тимчасовій непрацездатності у формі матеріального забезпечення згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». У зв`язку із цим довід касаційної скарги про те, що отримання соціальної допомоги не є відшкодування завданої шкоди здоров`ю при ДТП є безпідставним, не узгоджуються з положеннями ст.ст.22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими визначається шкода, яка відшкодовується.

Оскільки стороною захисту документально не доведено розмір фактично отриманої ОСОБА_6 соціальної допомоги по тимчасовій непрацездатності у формі матеріального забезпечення згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», то неможливо і з`ясувати, чи є вона меншою від страхової виплати, передбаченої абзацом 1 ч.1 ст.25 Закону, а відтак, необхідно дійти висновку про недоведеність такої позовної вимоги.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі встановлення III групи інвалідності становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку (абзац 4 пункту 26.2 ст.26 Закону).

Наданими стороною захисту документами беззаперечно доводиться, що 18 грудня 2024 року ОСОБА_6 встановлено ІІІ групу інвалідності, яка була спричинена розглядуваною ДТП.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року встановлено мінімальний розмір заробітної плати, який дорівнює 8000 грн. За таких обставин, відшкодуванню із страховика підлягає мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, який дорівнює 96000 грн.

В питанні відшкодування витрат потерпілого за надану йому адвокатом ОСОБА_7 правову допомогу суд констатує, що подані захисником вищенаведені письмові докази є достатніми для висновку про понесення потерпілим ОСОБА_6 таких фактичних витрат, які підлягають стягненню з обвинуваченого в повному розмірі, що дорівнює 48090 грн.

Вирішуючи позов в частині заявленої моральної шкоди, суд виходить із того, що за встановлених в суді обставин отримання потерпілим ушкоджень здоров`я в ДТП та наступного погіршення стану його здоров`я з вини обвинуваченого, це безумовно, потягло для ОСОБА_6 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і суттєвих негативних змін в його подальшому житті.

При цьому суд також враховує правову позицію Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 09 листопада 2022 року у справі №372/1652/18:

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає суд у рішенні, а не психолог у висновку. Висновок останнього може слугувати для судді орієнтиром у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань. Проте розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності висновку психолога суддя повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості.

Окрім того, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст.26-1 Закону), в даному випадку 5% від 134435,19 грн, що дорівнює 6721,76 грн.

Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена йому моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, який фактично повністю визнав свою вину у вчиненому, але добровільно не відшкодував заподіяну шкоду здоров`ю потерпілого, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України, ст.26-1Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим частково задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в таких розмірах: із страховика в розмірі 6721,76 грн, із ОСОБА_9 в розмірі 120000 грн. На думку суду, саме така загальна сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Процесуальні витрати, пов`язані із загальною вартістю проведених експертиз, в розмірі 39378,56 грн, відповідно до положення ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з ст.65 цього ж Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого, які підлягають обов`язковому врахуванню.

При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання.

Суд не може визнати в якості першого виду обставини щире каяття, оскільки ОСОБА_9 в судовому засіданні наполягав на частковому визнанні своєї вини та до теперішнього часу не здійснив жодного дієвого заходу до можливого добровільного відшкодування потерпілому спричиненої його діями шкоди.

Суд також враховує дані про ОСОБА_9 як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, неофіційно працює водієм таксі, позитивно характеризується за місцем проживання, утримує неповнолітню дитину, не перебуває на обліку в спеціалізованих медичних установах.

На підставі викладеного, тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого, з урахуванням особи винуватого, його ставлення до вчиненого, висновку досудової доповіді про низькі ризики повторного вчинення кримінальних правопорушень та небезпеки для суспільства та окремих осіб, узгоджувальної відповідної позиції прокурора та потерпілого, суд вважає можливим призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу.

Окрім того, незважаючи на те, що професія водія для ОСОБА_9 є єдиним джерелом офіційного доходу, зважаючи на санкцію ч.1 ст.286 КК України, яка передбачає безальтернативне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд вважає необхідним накласти на обвинуваченого такий вид додаткового покарання, в його мінімальній межі.

Долю долученого до матеріалів кримінального провадження речового доказу необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на транспортний засіб арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_9 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , спричинену моральну шкоду в розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 48090 (сорок вісім тисяч дев`яносто) грн.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», , зареєстрованого за адресою: м. Київ, пр-кт Берестейський, буд.№65, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , спричинені: шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого в розмірі 38435 грн (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять п`ять) грн 19 коп.; шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим в розмірі 96000 (дев`яносто шість тисяч) грн, а також моральну шкоду в розмірі 6721 (шість тисяч сімсот двадцять одну) грн 76 коп.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_9 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відмовити.

Стягнути із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати на суму 39378 (тридцять дев`ять тисяч триста сімдесят вісім) грн 56 коп.

Після набрання вироком законної сили визнаний в якості речового доказу автомобіль марки «Toyota Camry», н/з НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_9 .

Арешт, накладений на автомобіль «Toyota Camry», н/з НОМЕР_1 , - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1