ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Так, у громадянки України ОСОБА_5 , не пізніше 20.04.2024, виник та сформувався стійкий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у виправдовуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Так, громадянка України ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час, зареєструвала на номер особистого мобільного телефону обліковий запис у медійному застосунку «Тікток» за загальнодоступним посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з Інтернет-профілем користувача, позначеного як « ОСОБА_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

У період часу з 20.04.2024 громадянка України ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, з метою виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в Україні та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, перебуваючи у невстановленому місті, з використанням раніше створеного акаунту ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у медійному застосунку «Тікток», під час прямої трансляції здійснювала виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, та висловлювала підтримку рішень і дій держави-агресора РФ.

Так, 20.04.2024 року приблизно з 15:00 ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою акаунту ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у медійному застосунку «Тікток» під`єдналась до прямого ефіру, створеного користувачем « ОСОБА_8 », в якому брали участь 9 користувачів (включно з ОСОБА_5 ), і за яким спостерігало до 26 глядачів. Під час вказаного прямого ефіру, в розмові з 4 користувачами, ОСОБА_5 здійснювала висловлювання, у яких, згідно висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №362/1 від 10.06.2024 Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України, містяться виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України та висловлювання підтримки рішень і дій держави-агресора РФ. Зокрема, відповідно до вказаного висновку експерта, виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України містяться у наступних висловлюваннях ОСОБА_5 : «Это не моя война, иди нахуй, это все ОСОБА_14 виноват и бандеровцы»; «Это пидары вы бля (нерозбірливо) заварили хуету (нерозбірливо)»; «Тебе по научному говорят это не моя война…»; «Это война ваша блядь, каких-то бандеровцев сука связались с россией, нет это не моя война»; «ОСОБА_14 сука жид виноват, который на чемоданах сидит. В Израиль увез родителей и щас дальше уедет»; «Кто? Причем тут он, он сдох, жена призналась что он сдох (нерозбірливо)»; «Пидорасы те, кто сюда жида выбирал (нерозбірливо). Не я выбрала жида блядь».

Таким чином ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, в тому числі сформованих в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в України та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, діючи умисно, цілеспрямовано, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, переслідуючи ідеологічні мотиви, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер медійного застосунку «Тікток» через можливість поширення інформації через всесвітню мережу «Інтернет» серед невизначеного кола осіб, переслідуючи прямий умисел, направлений на виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, серед користувачів медійного застосунку «Тікток», усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, під час прямої трансляції здійснювала виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України та висловлювала підтримку рішень і дій держави-агресора РФ.

При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснила вказане протиправне діяння під час триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на всій її території, отже, вчинила усі залежні від неї дії на шкоду інформаційній безпеці людини і громадянина, суспільству та держави, та довела свій злочин до кінця.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, а саме виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

24 жовтня 2024 року між прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваною ОСОБА_5 за участю захисника - адвоката ОСОБА_10 , укладено угоду про визнання винуватості, за якою ОСОБА_5 беззастережно визнає себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Сторони, враховуючи, що ОСОБА_5 щиро розкаялася у вчиненому, засудження свого вчинку, критичне оцінювання своєї протиправної поведінки, бажання залагодити провину, слід призначити покарання за ч. 1 ст. 436-2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 76 КК України.

В угоді про визнання винуватості оговорені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України визнала повністю, підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені у обвинувальному акті, надавши показання щодо події, часу і способу вчинення нею кримінального правопорушення. Щиро розкаюється у вчиненому, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 жовтня 2024 року між нею та прокурором за участю захисника.

Обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде призначена їй судом у разі затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які у судовому засіданні їй були додатково роз`яснені.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_10 також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, зазначив, що угода про визнання винуватості 24 жовтня 2024 року була укладена між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 у його присутності, після роз`яснення ним ОСОБА_5 наслідків укладення вказаної угоди та затвердження її судом, без застосування до ОСОБА_5 будь-якого тиску, тобто вказана угода укладена з дотриманням вимог КПК України.

Прокурор вважає, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам діючого законодавства України та угода підлягає затвердженню судом.

Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши надані докази, приходить висновку, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вказана угода укладена з додержанням порядку укладення угод про визнання винуватості, добровільно, без будь-якого примусу, про що свідчать надані обвинуваченою ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні показання.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

У підготовчому судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, а саме у виправдовуванні збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Як орієнтує Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13, сторони угоди (незалежно від її виду) мають узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України).

Суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії не тяжких злочинів, особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка щиро розкаялася у вчиненому, засуджує свій вчинок, критично оцінювання своєї протиправної поведінки, бажання залагодити провину, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 , а тому приходить висновку, що ОСОБА_5 можливо призначити покарання, яке було узгоджено сторонами угоди про визнання винуватості, призначивши ОСОБА_5 покарання, передбачене законом за відповідний злочин.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують обвинувачену ОСОБА_5 , її щире бажання виправитись, відсутність тяжких наслідків від злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 24.10.2024 року між прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_9 з однієї сторони, та підозрюваною ОСОБА_5 з іншої сторони, за участі захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_10 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати по справі суд стягує з обвинуваченої ОСОБА_5 на підставі ст.124 КПК України.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314 368, 371, 373-376, 469, 472, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 24.10.2024 між прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , з однієї сторони, та підозрюваною ОСОБА_5 , з іншої сторони, за участі захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_10 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речови докази:

-мобільний телефон moto g 14 та жорсткий магнітний диск Barracuda 7200.7 - повернути ОСОБА_5 ;

-паспорт серія та номер НОМЕР_1 » на ім`я « ОСОБА_11 » із вклеєною фотографією ОСОБА_12 та ідентифікаційний номер на ім`я « ОСОБА_13 » - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 5 300 (п`ять тисяч триста) гривень 96 копійок за проведення експертизи № 362/1 від 10.06.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_5 4 543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/39599-ВЗ від 12.07.2024 року.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення:

- обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1