Справа № 308/1187/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що починаючи з 07.01.2025 року по дату звернення до суду з даною скаргою ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) незаконно утримується у ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: 09581932). 07.01.2025 року ОСОБА_5 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цього ж дня о 14:00 ОСОБА_5 вийшов на зв`язок зі своєю дружиною та повідомив, що супроти волі співробітники ІНФОРМАЦІЯ_4 протиправно утримують його та ще декількох осіб у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_4 та не відпускають. При цьому ОСОБА_5 повідомив, що співробітники ІНФОРМАЦІЯ_4 незаконно скасували наявну у нього відстрочку, передбачену п. 1 ч. 3 ст. 23, повідомили останнього про його мобілізацію та відправку до навчального центру. Підставою для скасування відстрочки представники РТЦК та СП зазначили невідповідність навчального закладу, у якому проходить навчання ОСОБА_5 , вимогам Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». Починаючи з 07.01.2025 року по сьогоднішній день, щодо ОСОБА_5 здійснюються неправомірні та незаконні дії, ОСОБА_5 незаконно утримується співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому згідно військово-облікового документу, сформованого 21.01.2025 року у застосунку «Резерв +», у ОСОБА_5 наявна відстрочка до 07.02.2025 року на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». Наразі ОСОБА_5 планують мобілізувати та направити для проходження військової служби до ЗСУ при тому, що у ОСОБА_5 наявна діюча відстрочка від призову на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізації та мобілізаційну підготовку». Незважаючи на вище вказане, ОСОБА_5 , неодноразово переміщували між військовими частинами, які відмовлялися його приймати у зв`язку з діючим статусом студента, наявністю повного переліку документів, що підтверджують його право на відстрочку. ОСОБА_5 продовжує перебувати у стані обмеження його конституційних прав та свобод, а уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжують намагатися вчиняти дії щодо призову ОСОБА_5 на військову служу по мобілізації, та протиправно відмовляються відпустити ОСОБА_5 з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 . В свою чергу згідно військово-облікового документа 21.01.2025 року ОСОБА_5 користується діючою відстрочкою за п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». Одночасно раніше маючи всі необхідні документи і виявляючи бажання скористатися правом на відстрочку від призову під час мобілізації, посадові особи РТЦК та СП незаконно відмовляють ОСОБА_5 у такому. Також посадові особи в незаконний спосіб протиправно попередньо вже скасовували відстрочку у ОСОБА_5 за п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». На даний момент співробітники ІНФОРМАЦІЯ_4 , вже 14-добу продовжують незаконно утримувати ОСОБА_5 , при цьому, не пояснюючи причини, регулярно намагаються вчинити дії щодо мобілізації останнього попри регулярні відмови приймальних комісій військових частин. Прохання ОСОБА_5 призупинити незаконні дії по відношенню до нього співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 ігноруються. Прохання ОСОБА_5 звільнити його з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 співробітниками ігноруються. Прохання ОСОБА_5 звернути увагу на його право на відстрочку та документи, що підтверджують таку співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 ігноруються. На момент звернення, порушуючи усі норми права, представники ІНФОРМАЦІЯ_5 продовжують силоміць утримувати ОСОБА_5 , не надаючи йому змоги на захист своїх законних прав та інтересів. У протиправний спосіб співробітники ІНФОРМАЦІЯ_4 позбавили ОСОБА_5 його особистих речей, у тому числі мобільного телефону.

На підставі наведеного, просить постановити ухвалу, якою доставити ОСОБА_5 до суду та негайно звільнити ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 Адреса: АДРЕСА_1 Код РНОКПП: НОМЕР_1 ) який з 07.01.2025 року незаконно утримується працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 (Адреса: АДРЕСА_2 Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ).

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подану скаргу, зазначив, що ОСОБА_5 має право на відстрочку, добровільно з`явився для проходження повторної ВЛК, однак його відстрочку було скасовано та відправлено до м. Рівне, де у військовій частині відмовились його приймати через наявність документів на відстрочку і у програмі Резерв. Через деякий час подали позов до адміністративного суду, у даному випадку звернулися для реалізації права за нормами КПК, оскільки особа має право взяти участь у суді, однак, таке важко реалізувати. Зараз ОСОБА_6 перебуває в ІНФОРМАЦІЯ_2 , не доставлений на засідання. Такий бачився з дружиною, повідомив, що буде комісія, військова частина його не прийняла. З 13.01.25 у програмі Дія та ОСОБА_7 є можливість оформити відстрочку для студентів онлайн, така знов наявна, Товтина утримують протиправно.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлялися належним чином, подав заяву про відкладення розгляду справи від 23.01.2025 та від 24.01.2025 про розгляд за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомив, що ОСОБА_8 22.01.2025 відправлений у складі команди НОМЕР_3 до військової частини в АДРЕСА_3 , є військовослужбовцем, відтак, такого немає можливості доставити до суду. Просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки відсутні докази факту протиправного утримання та позбавлення волі, утримання під вартою ОСОБА_5 , відсутні підстави для застосування ст. 206 КПК України. У судове засідання 27.01.2025 не з`явився, належним чином повідомлений.

У судовому засіданні 27.01.2025 свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що проживає: АДРЕСА_4 , працює в АТ "Комінбанк", перебує з ОСОБА_5 у шлюбі, повідомила наступне. 07.02.2025 чоловік добровільно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 для повторного проходження ВЛК, такий непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у військовий час. О 09:00 чекав на ВЛК, о 14:00 його відвезли на АДРЕСА_5 . Змушена була звернутись до адвокатського бюро "Пересоляк і партнери", приїхали на вул.Бородіна, 14, на 10 хв. до нього пустили. Звернулася до поліції із заявою. Чоловіка направили у м.Рівне на полігон, у п`ятницю повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 , учбові центри його повернули, оскільки є діючим студентом. Зранку був знову не на зв`язку, його знову повезли на полігон у м.Рівне, Житомирську, Львівську області, юридичний відділ відмовляв приймати. Упонеділок-вівторок був на території ІНФОРМАЦІЯ_4 , передачу йому принесла, у середу повторився той же маршрут, потім всі його повертають. У суботу перебував у м.Чоп та м.Мукачево для проходження комісії і повернувся. Вчора на вихідні виходив на зв`язок, побачилася з ним, а з 13:18 знову не на зв`язку. Відстрочка була скасована, а потім знову наявна до 07.02.2025. Була на прийомі у воєнкома, той повідомив, що чоловік буде служити. Не вірять про навчання, взяла у закладі довідку. Востаннє бачилась з чоловіком учора о 15:00 на АДРЕСА_5 на території ІНФОРМАЦІЯ_4 . У суботу його повернули із м. Самбір, не взяв його юридичний відділ.

Заслухавши учасників, свідка, розглянувши вказану скаргу та дослідивши додані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб виключно у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

В прохальній частині клопотання адвокат просить звільнити ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 Адреса: АДРЕСА_1 Код РНОКПП: НОМЕР_1 ), який з 07.01.2025 року незаконно утримується працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , не вказуючи наведених обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, встановлений ст. 303 КПК України.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що заявник не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із сферою дії Кримінального процесуального закону, визначених КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Виходячи з обставин клопотання та вищевказаних правових норм, слідчий суддя приходить висновку, що затримання громадянина працівниками ТЦК та СП, утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а у разі, якщо такі дії мають ознаки кримінального правопорушення відповідними нормами Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та ст. 214 КПК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ІНФОРМАЦІЯ_4 чи військової частини при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, «post factum», оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 по справі №766/22242/17.

Крім того, положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Адвокатом до поданого клопотання не надано доказів того, що заявник був затриманий уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді, що дана особа утримується на території, на яку поширюється юрисдикція Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (враховуючи заяву представника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.01.2025 та незмінність позиції такого, незважаючи на виклик у судове засідання 27.01.2025), що позбавляє суд здійснити перевірку наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено.

За таких обставин, слідчий суддя зазначає, що КПК України не передбачено право слідчого судді з`ясовувати підстави позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

За наслідками розгляду скарги, факт незаконного позбавлення свободи ОСОБА_5 за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, не знайшов свого підтвердження, а тому в задоволенні скарги, поданої в інтересах ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України на незаконне затримання, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 206, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_5 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28.01.2025.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1