Справа № 357/6386/24 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2427/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 08.03.2023 приблизно о 15 год. 40 хв. водій ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним мотоциклом марки «BajajBoxer 150X» д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись по вулиці Павліченка (неподалік будинку № 3) в напрямку бульвару Грушевського, в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 1.7 Правил дорожнього руху України де вказано: «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважно віку до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»; п. 2.3 (б) Правил дорожнього родій України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; п. 18.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив бездіяльність та неуважність до такої категорій учасників дорожнього руху, як діти, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився малолітній пішохід, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вірно вибрав безпечну швидкість руху залежно від дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, тобто не зменшив швидкість руху керованого ним мотоцикла, не зупинився, щоб дати дорогу вказаному пішоходу, натомість продовжив рухатися прямо та допустив наїзд на малолітнього пішохода - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав дорогу по нерегульованому пішохідному переході, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху вказаного мотоциклу та мав перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому великого крила і тіла клиноподібної кістки, перелому стінки основної пазухи, закритого перелому правої стегнової кістки, перелому правої лонної кістки; саден, рани на голові, саден на тілі. Перелом великого крила і тіла клиноподібної кістки, перелом стінки основної пазухи, садна та рани на голові, субапоневротичні гематоми на голові відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995, є небезпечними для життя.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 1.3, 1.5, 1.7, 2.3(б), 12.1, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, із покладенням на ОСОБА_7 обов`язків ст. 76 КК України.

Іспитовий строк ОСОБА_7 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 19.09.2024.

Стягнуто з ОСОБА_7 витрати за проведення експертиз у загальній сумі 6 436, 88 грн. (шість тисяч чотириста тридцять шість гривень 88 копійок) на користь держави.

Вирішено питання речових доказів та арешту майна.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області змінити. Виключити з вироку обставину, що обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи.

В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2024 стосовно ОСОБА_7 незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке характеризується такою обов`язковою юридичною ознакою, як необережна форма вини. За наведених обставин травмування малолітньої особи в результаті ДТП не охоплюється і не могло охоплюватися умислом засудженого, а тому правові підстави для врахування передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обставини, яка обтяжує покарання, відсутня.

Проте, суд першої інстанції зазначив у вироку обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи, чим застосував закон, який не підлягає застосуванню, а тому неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою суд, з - поміж іншого, зазначає обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі прокурора не заперечуються.

При призначенні ОСОБА_7 , покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу винного, який має постійне місце проживання, його вік та відношення до вчиненого, відсутність офіційного місця працевлаштування та утриманців, неодружений, медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не отримує, що вказує на його осудність, раніше не судимий та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину щодо малолітньої дитини та призначив обвинуваченому покарання у виді 4 (чотири) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік та звільненням його від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки (два )роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Як вбачається з вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання, таку обставину, як вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Відповідно до п. 6 ст. 67 КК Украіни в редакції від 06.12.2017, який набрав чинності 12.01.2018, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнається, з - поміж іншого, «вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини".

А відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Вчинення злочину щодо малолітньої дитини, як одна з таких обставин підлягає врахуванню лише у разі, коли даний факт охоплюється злочинним наміром: при умисній формі вини за умови, що особа достеменно обізнана про малолітній вік дитини і цілеспрямовано вчиняє посягання на нього. У такому випадку суспільну небезпечність протиправного діяння та особи винного посилює свідоме використання ним незахищеності та вразливості потерпілого, що полегшує скоєння злочину.

Оскільки вказані дії ОСОБА_7 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України , як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Тому, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , невірно визначено обставину - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, що свідчить про застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Тоді як ОСОБА_7 , засуджено за вчинення злочину через необережність, оскільки така форма вини щодо наслідків є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого ст. 286 КК України. У зв`язку з наведеним, визнана судом обставина, яка обтяжує покарання, підлягає виключенню із мотивувальної частини вироку суду.

У зв`язку з чим, з мотивувальної частини вироку суду необхідно виключити обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з вироку обставину, що обтяжує ОСОБА_7 покарання вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4