Справа № 496/3119/23
Провадження № 1-кп/496/256/24
У Х В А Л А

повний текст

29 листопада 2024 року Біляївський районний суд Одеської області у складі колегії:

судді доповідача - ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

за участю: секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Каховської окружної прокуратури Херсонської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у зазначеному кримінальному провадженні, яке закінчується 30 листопада 2024 року строку.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 152 КК України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, тому може переховуватись від суду, обвинувачений немає міцних соціальних зв`язків, постійної роботи та не має постійного місця проживання. Обвинувачений може здійснити вплив на потерпілого, оскільки під час скоєння кримінального злочину, ОСОБА_5 застосовував відносно потерпілої ОСОБА_10 фізичну силу. Крім того, потерпіли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у своїх показах вказали на те, що під час окупації, на них вчинявся з боку обвинуваченого фізичний вплив. Таким чином ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшились, не відпали, що виключає застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , призначена на окрему процесуальну дію, заперечувала проти клопотання прокурора, просила призначити більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав захисника.

Згідно п.5 роз`яснення Верховного Суду від 03.03.2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою ст. 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Враховуючи введення на території України воєнного стану та збройної агресії, що продовжується те, що суддя ОСОБА_13 перебуває у щорічній відпустці, беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченого неможливо розглянути клопотання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначеним складом суду, суд доходить висновку про необхідність розгляду клопотання прокурора щодо строків тримання обвинуваченого під вартою у складі: головуючого судді ОСОБА_1 та судді ОСОБА_2 , які входять до складу колегії.

Суд дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора, заслухавши заперечення захисника та обвинуваченого, прийшов до наступного висновку.

Ризики, які дають достатні підстави судді вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, суд вважає такими, що не зменшились і наявні умови обґрунтованої ймовірності можливості здійснення ним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченому кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, прокурор чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стаття 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Беручи до уваги позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за інкриміновані дії підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доцільність продовження строку перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, про яку заявляла сторона захисту в минулих засіданнях, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винним, визначає вірогідність переховування від суду і цей ризик не змінився. Так враховуючи, що санкція статті за якою обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання від 7 до 12 років позбавлення волі, що на думку суду є важливим аргументом, він може переховуватись від правосуддя. Крім того, обвинувачений визнає вину лише в частині обвинувачення, а отже може чинити дії, пов`язанні з впливом на свідків та потерпілих, з метою зміни ними показів та подальшого уникнення відповідальності. Тому, враховуючи сукупність зазначених ризиків та аргументів, які на даний час не відпали вважає клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючи данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані, а також те, що особа обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі, а також ризики, які на даний час не перестали існувати, суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, також вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Суд при цьому констатує, що нові ризики не з`явились, але старі, які стали підставою для обрання та в подальшому, для продовження тримання під вартою, не змінились та не відпали.

Усі заперечення щодо обґрунтованості обвинувального акту, в рамках розгляду клопотання про продовження тримання під вартою не розглядаються.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 331, 371, 372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 29 листопада 2024 року по 27 січня 2025 року, включно.

Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання та для вручення обвинуваченому.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 04 грудня 2024 року о 10:00 годині.

Суддя доповідач: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2