Справа № 683/3946/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2025 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2
В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просить його задовольнити, посилаючись на те, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведеними слідчими (розшуковими) діями не представилось можливим встановити особу, яка вчинила даний злочин.
Володілець майна, на яке накладено арешт ОСОБА_5 належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11 листопада 2021 року до ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення про те, що в м. Старокостянтинів по вул. Чайковського, 1 під час огляду автомобіля марки BMWвласника ОСОБА_5 виявлено, що номер кузова перебитий.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що у даному кримінальному провадженні проводилося досудове розслідування, вчинено ряд слідчих дій, проте, достатніх доказів, які б вказували на причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено, підозра жодній особі не пред`являлася і достатніх даних для пред`явлення підозри на даний час немає.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 290 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України для кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, встановлено строк даності, якщо із дня його вчинення минуло 3 роки.
Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, зокрема, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Згідно ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 ч.1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, особу, яка вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України у даному кримінальному провадженні не встановлено, підозра жодній особі не пред`явлена, оскільки не встановлено достатніх доказів для пред`явлення підозри певній особі, а тому подане суду клопотання прокурора є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.
За змістом п.5 ч.9 ст.100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно із ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Санкцією ст. 290 КК України передбачено покарання у виді штрафу від ста п`ятдесяти до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ст.290 КК України, та передбачені за нього види покарань не включено до чітко визначеного переліку випадків застосування спеціальної конфіскації.
Приписами п.1 ч.9 ст.100 КПК України передбачено, що конфіскуються гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
При цьому ч. 10 ст. 100 КПК визначено, що застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання.
Проте, матеріали клопотання не містять даних на підтвердження того, що власник (законний володілець) знав чи міг би знати про незаконне використання вказаного автомобіля, що було б підставою для його конфіскації.
Однак, жодних обставин, які б свідчили про відсутність у номінального власника права на спірне майно, стороною обвинувачення, на яку покладено обов`язок доведення необхідності застосування спеціальної конфіскації, не наведено та доказів до суду не надано.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Керуючись ст.100, 284, 372 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2021 року на автомобіль марки «BMW моделі «520», номерний номер НОМЕР_1 , який перебуває у постійному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Речовий доказ : автомобіль марки «BMW» моделі «520», номерний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділу поліції № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, що знаходиться по вул. Авіаторів, 2, м. Старокостянтинів та посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження, повернути ОСОБА_5 .
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.
Суддя