Провадження № 1-кс/554/3550/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання, -

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання.

Скарга мотивована тим, що 21.02.2025 року законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 , заявив клопотання в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 02.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні із ч.1 ст. 126 КК України на ч.2 ст. 126 КК України.

24 лютого 2025 року постановою старшого дізнавача СД ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 у задоволенні клопотання законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 02.03.2024 відмовлено.

28.02.2025 року скаржник отримав постанову та 04.03.2025 року звернувся в суд зі скаргою.

Просить скасувати постанову.

В судовому засіданні скаржник просив скаргу задовольнити.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день час та місце слухання справи про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

Суд, дослідивши документи та оцінивши докази за скаргою, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Судовим розглядом встановлено, що 21.02.2025 року законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 , заявив клопотання в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 02.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні із ч.1 ст. 126 КК України на ч.2 ст. 126 КК України.

24 лютого 2025 року постановою старшого дізнавача СД ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 у задоволенні клопотання законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 02.03.2024 відмовлено.

28.02.2025 року скаржник отримав постанову та 04.03.2025 року звернувся в суд зі скаргою.

Право щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні належить до дискреційних повноважень слідчого та прокурора в кримінальному провадженні.

Суд не може вийти за межі своїх процесуальних повноважень щодо розгляду скарги на бездіяльність слідчого, які визначені положеннями ст. 307 КПК України, тобто втрутився в дискреційні повноваження слідчого, визначені положеннями статтями 276, 278 вказаного Кодексу, отже постановити рішення, яке не передбачене кримінальним процесуальним законом.

Наведене узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною в постановах від 05 липня 2022 року (справа № 757/27041/21-к, провадження № 51-3781км21), від 29 серпня 2022 року (справа № 757/61433/21-к, провадження № 51-372км 22), від 30 листопада 2022 року (справа № 761/13804/22, провадження № 51-3067км 22), від 02 березня 2023 року (справа № 757/12712/22-к, справа № 2460км 22).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Тобто слідчий є самостійним учасником кримінального провадження, та при здійсненні своїх повноважень має право самостійно приймати процесуальні рішення, у тому числі щодо проведення слідчих (процесуальних) дій.

Під час розгляду скарги на рішення дізнавача про відмову в задоволенні клопотання, слідчий суддя має перевірити законність та обґрунтованість прийняття такого рішення дізнавачем, слідчим, прокурором.

При розгляді скарги слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 року по справі «Савіцький проти України», відповідно до п. 99 якого вбачається, що положення ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Крім того, ст. 34 вищевказаної Конвенції визначає позитивні обов`язки, що вимагають від державних органів забезпечувати всі необхідні заходи уможливлення належного та ефективного розгляду заяв.

Слідчий суддя вважає, що зміст оскаржуваної постанови дізнавача відповідає вимогам ст.110 КПК України та вона розглянута в порядку передбаченому ст. 220 КПК України і є вмотивованою та обґрунтованою.

Також слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що положеннями ст. 220 КПК України покладено обов`язок на прокурора чи слідчого розглянути подане клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій. Разом з тим, вирішення питання щодо задоволення такого клопотання відноситься до дискреційних повноважень прокурора чи слідчого втручання в яку забороняється. Клопотання підлягає задоволенню лише за наявності відповідних підстав.

Отже слідчий суддя не може втручатися у дискреційні повноваження слідчого щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні із ч.1 ст. 126 КК України на ч.2 ст. 126 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст. 2, 3, 24, 42, 224, 232, 303, 306, 307 КПК України,, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання - відмовити .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1