Справа № 686/28/25
Провадження № 1-кс/686/209/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У скарзі просить зобов`язати уповноважених осіб Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області внести відомості до ЄРДР (ЄО № 31515 та №31191) за наступними фактами: банківські установи ігнорують у письмовому та усному вигляді заборону розповсюдження персональних даних третім особам, здійснюють дзвінки замість вимоги пред`являти усі претензії письмово через судові установи; запевняють скаржника, що законним є лише виконання договору кредиту та інших способів вирішення питання не існує. Просить взяти до уваги лист АТ «Ідея банк», у якому заявлено суму у розмірі 51205,50 грн., яка перевищує 100% ліміту від тіла кредиту, долучену ним апеляційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29.11.2024 у справі № 686/25884/24 та рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18.04.2023 у справі № 686/339/24, що указує на протиправні дії з боку банку; виконавче провадження, яке оскаржене в суді та повернуті кошти, чим підтверджено незаконне набуття коштів банком.

Скаржник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутності, вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

Уповноважена особа Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася, однак відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 15.12.2024 ОСОБА_3 звернувся на «гарячу лінію» НПУ із скаргою на діяльність АТ «ПУМБ», АТ «А-Банк», «Монобанк», АТ «Ідея Банк», у якій просив провести перевірку повноважень щодо здійснення дзвінків та обмежень з боку банків, вилучити дзвінки із погрозами та встановити неправомірність дій працівників банку, оскільки несплата кредиту була обумовлена важкими життєвими обставинами та форс-мажором. Повідомив, що представники банку по телефону та шляхом надіслання листів вимагають погашення боргу за кредитними договорами, запевняють у необхідності погашення заборгованості за кредитними договорами та неможливості вирішення питання іншим шляхом. Указує, що діями працівників АТ «ПУМБ» було спричинено шкоду, яка полягає у несвоєчасній оплаті навчання у ВУЗі.

Заява ОСОБА_3 була зареєстрована у Хмельницькому РУП ГУНП у Хмельницькій області 17.12.2024 за № 31191.

Також, 19.12.2024 ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області із заявою, у якій просив вжити заходів до працівників АТ «ПУМБ», АТ «А-Банк», «Монобанк», АТ «Ідея Банк», які незаконним шляхом вимагають від нього грошові кошти, тоді як йому відомо про обов`язок сплатити грошові кошти по закінченню військового стану та війни.

Заява ОСОБА_3 була зареєстрована у Хмельницькому РУП ГУНП у Хмельницькій області 19.12.2024 за № 31515.

Листом заступника начальника Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_4 №66322-2024 від 28.12.2024 ОСОБА_5 було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР з підстав не здобуття відомостей, які б вказували на наявність кримінального правопорушення в діях посадових осіб банківських установ.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Слідчою суддею з`ясовано, що між скаржником та ПАТ «ПУМБ» існували цивільно-правові зобов`язання. Так, 8 січня 2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 75000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З наведеного убачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду № 752/8103/13-ц від 24.10.2024 та № 910/3191/20 23 березня 2021 року.

Слідчою суддею з`ясовано, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 листопада 2024 року, ухваленим у справі № 686/25884/24 (наразі оскарженим до Хмельницького апеляційного суду) за позовом акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було стягнуто з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитом в сумі 68386 грн. 47 коп., заборгованість за процентами - 65212 грн. 11 коп., а всього: 133598 грн. 58 коп. та судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.

У заяві від 19.12.2024 скаржник убачає склад злочину у діях працівників АТ «ПУМБ», АТ «А-Банк», «Монобанк», АТ «Ідея Банк», які вимагають від нього грошові кошти, тоді як йому відомо про обов`язок сплатити грошові кошти по закінченню військового стану та війни.

Однак, сама по собі спрямована до ОСОБА_3 вимога щодо виконання зобов`язань за цивільно-правовими договорами (повідомлена у телефонному режимі чи об`єктивована у відповідному позові) не указує на наявність складу злочину у діях працівників банку, які реалізують права відповідних банківських установ, як кредиторів, в позасудовому та/або судовому порядку отримати від позичальника суми заборгованості за кредитним договором.

Також, будучи опитаним дізнавачем, ОСОБА_3 пояснив, що оскаржував у суді виконавчий напис, який спричинив йому шкоду, яка полягала у неможливості оплатити вартість навчання у зв`язку із чим вважає за необхідне провести слідчі дії.

Оглядом Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 жовтня 2022 року, ухваленим у справі № 686/16118/22 за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», за участю третьої особи приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_6 , приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_7 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_6 , зареєстрований в реєстрі за номером 57688, про стягнення з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості за договором № 1901 від 12.06.2020 та № 701 від 08.01.2020 у сумі 96 027 грн. 17 коп.

В подальшому рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.04.2023 у справі №686/339/23 за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів суд зобов`язав відповідача повернути безпідставно набуті кошти в сумі 18 380,16 грн. Вказане рішення набрало законної сили 19.05.2023 року.

ОСОБА_3 уважав, що наслідком вчинення виконавчого напису та стягнення за ним коштів йому було завдано моральної шкоди, яку він просив стягнути в судовому порядку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07.09.2023 у справі № 686/16456/23 у задоволенні позову ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення виконавчого напису та стягнення коштів, було відмовлено. При цьому судом було встановлено, що ОСОБА_3 є боржником за кредитним договором, укладеним з АТ "Ідея-банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21.06.2013 року є АТ "ПУМБ". Суд виснував, що сам по собі факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не може бути підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки банк звертався до нотаріуса з метою реалізації свого права як кредитора у кредитному зобов`язанні.

Отже, правомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису, а також природа та належність грошових коштів, сплачених у зв`язку із його вчиненням та щодо яких існує судове рішення про повернення безпідставно набутих грошових коштів, була предметом судового спору та указує на існування між ОСОБА_3 та банком цивільно-правових спорів, вирішення яких лежить у площині компетенції суду цивільної юрисдикції.

Саме по собі здійснення телефонних дзвінків працівниками банку до ОСОБА_3 з метою спонукати його погасити заборгованість за кредитним договором не є кримінально-караним діянням, оскільки згідно із ст. 355 КК України кримінальну відповідальність передбачено лише за примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, якщо така вимога поєднана з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання. Однак про здійснення зазначених дій не зазначається ОСОБА_3 у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Незгода ОСОБА_3 із сумою заборгованості за кредитним договором від 19.06.2020 у сумі 51205,50 грн, про яку йдеться у листі АТ «Ідея банк», із рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.04.2023, яке оскаржене в апеляційному порядку, та не погодження із вимогою працівників банку сплатити заборгованість за кредитним договором до завершення воєнного стану, жодним чином не указує на злочинність дій працівників відповідних банків, а спір щодо сум, належних до стягнення, має бути вирішений шляхом ініціювання позовів, а не кримінального провадження.

Щодо аргументів ОСОБА_3 , зазначених у скарзі, з приводу розповсюдження банком його персональних даних, що ним було зборонено здійснювати, слід зазначити наступне.

По-перше, у заявах від 15.12.2024 та 19.12.2024, адресованих до правоохоронних органів, ОСОБА_3 не викладав зазначених обставин, а тому, відповідно, зазначені аргументи не перевірялися органом досудового розслідування в контексті необхідності внесення відповідних відомостей до ЄРДР, тоді як згідно із п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

По-друге, недодержання встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них або порушення прав суб`єкта персональних даних є адміністративним правопорушенням, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 18839 КУпАП.

Кримінально-караним є незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу.

Конфіденційною є інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов (ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації»). Згідно із ст.11 Закону України «Про інформацію» до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Проте, ні у заяві про вчинення кримінального правопорушення (що є першопочатоково необхідним при аналізі бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР), ні у скарзі, ОСОБА_3 не указав, до якої саме інформації щодо себе він обмежив доступ банкам та третім особам і яким чином; кому, окрім самого ОСОБА_3 , означена інформація була доведена та яким шляхом розповсюджена.

Таким чином, заява не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій як кримінально-караних.

У даному випадку між сторонами наявний спір, який має вирішуватися у порядку цивільно-правового судочинства.

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя