Справа № 452/973/25
Провадження № 1-кп/452/262/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження №0000096 від 11.02.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тихий Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи визнаним винним постановою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 14.03.2024 року, яка набрала законної сили 26.03.2024р., у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5(п`ять) років, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність та зміст вказаної постанови суду, з метою невиконання такої щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 12 квітня 2024 року об 11.13год на 14км+900м автодороги «Львів-Самбір-Ужгород» повторно протягом року керував автомобілем марки «Форд Фієста» із реєстраційним номером НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівниками поліції складено на нього адміністративні матеріали за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, відтак постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 20.06.2024р., яка набрала законної сили 01.07.2024р., був визнаний винним із накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 34000грн із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того ОСОБА_4 10 травня 2024 року о 14.09год по вул. Івана Франка в с. Унятичі Дрогобицького району Львівської області, достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, всупереч постанови суду, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, повторно протягом року порушив покладений обов`язок судовим рішенням, а саме керував автомобілем марки «Фіат Уно», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим працівниками поліції складено на нього адміністративні матеріали за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, надалі постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2024р., яка набрала законної сили 13.06.2024р., був визнаний винним із накладенням стягнення у виді штрафу 34000грн із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Окрім того ОСОБА_4 7 лютого 2025 року о 12.11год в АДРЕСА_3 достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, всупереч постанови суду, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, повторно протягом року порушив покладений обов`язок судовим рішенням, а саме керував автомобілем марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування, у зв`язку з чим працівниками поліції складено на нього адміністративні матеріали за ч. 5 ст. 126 КУпАП, відтак постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.02.2025р., яка набрала законної сили 11.03.2025р., був визнаний винним із накладенням стягнення у виді штрафу 40800грн із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Окрім того ОСОБА_4 10 лютого 2025 року о 12.40год в м. Самбір по вул. Перемишлянська Львівської області однаково за наведених обставин керував автомобілем марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_2 та був зупинений працівниками ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, чим вчинив умисне невиконання постанови суду, яка набрала законної сили.

Судом проаналізовано показання обвинуваченого, позицію прокурора, докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив невиконання постанови суду, яка набрала законної сили; кваліфікація дій за вказаною нормою Кримінального Закону є вірною і обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність.

На підтвердження встановлених судом обставин винність особи вбачається із допитаного безпосередньо у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою винність у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та розповів про обставини вчиненого, зокрема підтвердив, що сідав за кермо автомобіля будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, оскільки того вимагали обставини, пов`язані з його заробітками; на сьогодні він чітко усвідомив протиправність своїх дій та не використовує у такий спосіб автомобіль.

Крім визнання вини обвинуваченим його вина в інкримінованих злочинах доведена сукупністю доказів зібраних у ході досудового розслідування, дослідження яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за погодженням із учасниками кримінального провадження визнав недоцільним. Водночас судом з`ясовано чи правильно розуміють сторони кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тому, аналізуючи раніше наведене та матеріали кримінального провадження, суд переконаний у доведенні вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив невиконання судового рішення, а саме постанови суду, яка набрала законної сили.

Вивченням особи обвинуваченого, встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався; на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; по місцю проживання скарг на нього не поступало; шкоди своїми діями не заподіяв.

У відповідності до вимоги ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Тому, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості ним учиненого; також судом ураховано особу винного, його характеристику, сімейне становище, обставини вчинення злочину. Із урахуванням цього слід призначити обвинуваченому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для переходу до більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального Кодексу України за вчинене, - не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, що встановлено у судовому засіданні; обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Розглядаючи кримінальне провадження в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності з поясненнями обвинуваченого; із урахуванням особи ОСОБА_4 , його сімейного становища, характеристики, поведінки до і після вчинення злочину, вимоги закону, встановлених соціальних зв`язків, - суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням, - що на думку суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності не встановлено.

Цивільного позову за встановленим законом порядком не заявлено; витрати на залучення експерта відсутні; питання речових доказів долучених до кримінального провадження №0000096 згідно постанови про визнання речовим доказом від 15.02.2025р. слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України

Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді позбавленні волі на строк 1(один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк один рік.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: диск з двома відеозаписами із нагрудних камер поліцейського та відео реєстратора із службового автомобіля за 10.02.2025р., - залишити в матеріалах справи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього кодексу.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя