Номер провадження: 11-сс/813/79/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001604, внесеного до ЄРДР 09 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 361-2, ч. 1 ст. 182 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на майно із забороною розпорядження, відчуження та користування, вилучене під час проведення обшуку 11 жовтня 2024 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- банкноти, зовні схожі на грошові кошти у сумі 14400 (чотирнадцять тисяч чотириста) доларів США, купюрами номіналом у 100 доларів США, у кількості 144 (сто сорок чотири) купюр;

- 3 аркуші паперу з персональною інформацією третіх осіб на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 включно з переліком належного їм, рухомого та нерухомого майна;

- печатки органів та установ у кількості 26 штук.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вилучене у ході обшуку, майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, що у свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна, а арешт грошових коштів необхідний для подальшої спеціальної конфіскації та

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу суду є незаконна, необґрунтована, невмотивована та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_6 , яка проживає разом з підозрюваним ОСОБА_8 , та отримані нею від продажу транспортного засобу, який отримано у спадок, тобто арешт накладений на майно особи, яка немає нікого процесуального статусу у цьому провадженні.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді в частині арешту грошових коштів скасувати та постановити у цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання про арешт грошових коштів.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 надав письмові заперечення на апеляційну скаргу та просив розглядати справу за його відсутності.

У судовому засіданні апеляційного суду власник майна доводи апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а метою, крім іншого, забезпечення спеціальної конфіскації (ч.ч.1-2 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегією суддів встановлено, що під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя у повному обсязі належним чином дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до клопотання про арешт майна у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001604 від 09 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 12 жовтня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, погрозою пошкодження чи знищення їхнього майна, розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

З матеріалів справи вбачається, що у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, але не пізніше 03.09.2024 у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, дізнавшись від мешканця м. Одеси ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про наявність в останнього усних вимог до колишнього пасинка ОСОБА_15 щодо повернення удаваного боргу у розмірі 60 000 доларів США, виник умисел на незаконне збагачення шляхом використання злочинної діяльності як джерела прибутку.

З цією метою ОСОБА_13 способом заробітку обрав діяльність, пов`язану із збиранням особистої та конфіденційної інформації стосовно ОСОБА_15 , створенням компрометуючих ОСОБА_15 та його членів сім`ї відомостей, розповсюдженням їх у мессенджерах, виказанням погроз застосування насильства щодо ОСОБА_15 та членів його сім`ї, а також виказанням останньому вимоги у передачі ОСОБА_14 грошових коштів в еквіваленті 60 000 доларів США.

Усвідомлюючи, що для належного та своєчасного виконання вищевказаного злочинного плану необхідне залучення людських ресурсів, ОСОБА_13 вирішив залучити до його реалізації свого знайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким у подальшому вирішив діяти спільно, за попередньою змовою та з єдиним умислом, а також розподілом функцій кожного, залишивши за собою керівну роль.

Крім того, з метою отримання персональних даних щодо ОСОБА_15 , членів його сім`ї та близьких осіб, ОСОБА_13 залучив до реалізації виконання злочинного плану невстановлених на теперішній час працівників правоохоронних органів Одеської області, від яких отримав відомості з Державних баз даних, реєстрів, інформаційних систем та порталів, доступ до яких обмежений.

Згідно злочинного плану, розробленого ОСОБА_13 , останній взяв на себе функції загального керівництва, комунікації із ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , збору відомостей про ОСОБА_15 та членів його сім`ї.

У свою чергу ОСОБА_8 відведено функцію спостереження за ОСОБА_15 та членами його сім`ї, збирання фото- та відеоматеріалів стосовно ОСОБА_15 , створення компрометуючого контенту стосовно дружини ОСОБА_15 ОСОБА_16 , розповсюдження такої інформації у групах та чатах мессенджера Телеграм, здійснення психологічного тиску за допомогою листування у мессенджері Телеграм, та виказання погроз застосування насильства у такому листуванні.

Так, 04.09.2024 о 19:00 у ході зустрічі між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 біля АЗС «Socar» по вул. Люстдорфська дорога, 11а у м. Одесі, останній виказав ОСОБА_15 вимогу у поверненні ОСОБА_14 грошових коштів у розмірі 60000 доларів США.

У ході зустрічі, задля створення у ОСОБА_15 враження, що він дійсно спілкується із працівником правоохоронного органу, ОСОБА_13 продемонстрував надруковану на аркушах паперу інформацію (персональні дані: анкетні та контактні відомості, дані про нерухомість, зареєстровані транспортні засоби, адреси мешкання, засоби зв`язку та сторінки у соціальних мережах) щодо членів сім`ї ОСОБА_15 та інших близьких осіб, серед яких сам ОСОБА_15 , його матір ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , колишня дружина ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_5 , малолітній син ОСОБА_19 23.04.2013, колишні тесть ОСОБА_20 25.02.1963 та теща ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_13 з метою передачі ОСОБА_15 грошових коштів, виказав останньому погрозу передачі вищезазначеної конфіденційної інформації членам етнічних злочинних угруповань.

У подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, але не пізніше 24.09.2024, на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, з метою пригнічення волі ОСОБА_15 та примушування його до передачі грошових коштів, ОСОБА_13 та ОСОБА_22 вирішили застосувати психічний тиск до нього та членів його сім`ї шляхом створення та розповсюдження компрометуючої інформації, виказання погроз застосування насильства щодо ОСОБА_15 та його близьких осіб, пошкодження та знищення майна ОСОБА_15 .

З цією метою, 24.09.2024 о 10:44 ОСОБА_22 на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , згідно покладених на нього функцій, зателефонувавши на особистий мобільний номер телефону ОСОБА_16 , повідомив останній її персональні дані, а також дані її батька - ОСОБА_23 та матері - ОСОБА_24 , та виказав погрозу у вигляді прибуття на день народження її батька, для святкувати спільно із ними, та про необхідність повернення ОСОБА_15 позичених грошових коштів.

Одночасно з цим, ОСОБА_22 з метою пригнічення волі ОСОБА_15 , залякування останнього та примушування його до передачі грошових коштів, повідомив ОСОБА_16 про можливість направлення її фотографій з прогулянки у парку із сином, тим самим переконавши останню про спостереження за ОСОБА_15 та членами його сім`ї.

У подальшому, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, але не пізніше 25.09.2024, з метою примушування ОСОБА_15 до передачі грошових коштів, ОСОБА_22 та ОСОБА_13 , на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, розмістили у групі в мессенджері Телеграм «Спонсоры Содержанки Одесса» (https://t.me/OdessaSponsors/67529) оголошення про надання ОСОБА_16 інтимних послуг, закріпивши у оголошенні про це її особистий мобільний номер телефону НОМЕР_1 та фотографії, які він отримав з її персонального профілю у вказаному мессенджері, після чого ОСОБА_16 почали надходити повідомлення від сторонніх осіб з пропозицією вступу у інтимні стосунки за грошову винагороду.

Одночасно з цим, ОСОБА_22 та ОСОБА_13 , з метою здійснення психологічно насильства на ОСОБА_15 та членів його сім`ї, та примушуванням його до передачі грошових коштів почали розсилати посилання на зазначене оголошення іншим особам, у тому числі батьку та матері ОСОБА_16 , із зазначенням у коментарях про те, що у ОСОБА_15 проблеми.

Надалі, 25.09.2024 о 23:02, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_22 та ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб, надіслали батьку ОСОБА_16 - ОСОБА_23 повідомлення у мессенджері Телеграм, у якому повідомили останньому, із застосуванням ненормативної лексики, що ОСОБА_15 та його дружина винні грошові кошти, та виказали погрозу пошкодження та знищення майна останнього - автомобіля та житлового будинку.

У цей же день, 25.09.2024 о 23:02 ОСОБА_22 та ОСОБА_13 на виконання раніше розробленого та узгодженого злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, надіславши матері ОСОБА_16 ОСОБА_24 повідомлення у мессенджері Телеграм із створеним дублікатом аккаунту ОСОБА_16 та її фотографіями у даних контакту, повідомили про надання останньою інтимних послуг з метою збору грошових коштів на подарунок батьку.

У подальшому, 29.09.2024 ОСОБА_22 почав слідкувати за переміщенням ОСОБА_15 , його дружини ОСОБА_16 та малолітнього сина ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та слідкуючи за ними, о 12:30 прибув до парку «Перемоги» у м. Одесі, який знаходиться між вулицями проспект Шевченка, вул. Маршала Говорова та вул. Академічна.

Перебуваючи за вказаною адресою, вчиняючи свої дії конспіративно та з укриттям від оточуючих своїх дійсних намірів, ОСОБА_22 , продовжуючи вести спостереження, використовуючи особистий мобільний телефон здійснив фотофіксацію прогулянки ОСОБА_15 , його дружини ОСОБА_16 , малолітнього сина ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та транспортного засобу останніх BMW 530E

Після цього, 29.09.2024 о 13:18, продовжуючи протиправні дії, направлені на залякування ОСОБА_15 подальшим застосуванням насильства щодо нього та його близьких родичів, примушуванням останнього до передачі грошових коштів, ОСОБА_22 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , згідно покладених на нього функцій використовуючи у мессенджері Телеграм сторінку, яку він створив із використанням фотографій ОСОБА_16 та її анкетних даних, надіслав останній повідомлення із раніше виконаними фотографіями прогулянки ОСОБА_15 та членів його сім`ї, написавши погрози застосування насильства та знищення майна автомобіля ОСОБА_15 , неможливості ведення нормального способу життя та вчинення невідомими особами дій щодо завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_16 .

Цього ж дня, о 21:35 продовжуючи протиправні дії, направлені на залякування ОСОБА_15 подальшим застосуванням насильства щодо нього та його близьких родичів, примушуванням останнього до передачі грошових коштів, ОСОБА_22 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , згідно покладених на нього функцій, використовуючи мессенджер Телеграм, надіслав матері ОСОБА_16 - ОСОБА_24 , повідомлення із раніше виконаними фотографіями прогулянки ОСОБА_15 та членів його сім`ї, написавши погрози застосування насильства у вигляді вчинення невідомими особами дій щодо завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_16 , а також зазначив на ведення постійного спостереження за ОСОБА_16 та необхідність сплати ОСОБА_15 позичених грошових коштів

Будучи пригніченим, заляканим діями ОСОБА_22 та ОСОБА_13 , побоюючись за власне життя та життя близьких осіб, ОСОБА_15 вимушено погодився про передачу грошових коштів, про що 08.10.2024 о 13:00 у ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_13 .

У подальшому, 11.10.2024 о 12:00 ОСОБА_15 на виконання вимог ОСОБА_13 , зателефонував останньому та повідомив про наявність грошових коштів у розмірі 25000 доларів США. У свою чергу, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_22 , згідно єдиного злочинного плану, повідомив ОСОБА_15 про необхідність прибуття за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59, до готелю «Чорне море», де його буде чекати ОСОБА_14 .

Цього ж дня, о 13:00 ОСОБА_15 , виконуючи вказівки ОСОБА_13 , прибув за вищезазначеною адресою, де його очікував ОСОБА_14 . У ході зустрічі, ОСОБА_15 повідомив про можливість передачі частини грошових коштів у розмірі 25000 доларів США, при отриманні гарантій щодо припинення переслідування його та членів його сім`ї, погроз знищення чи пошкодження майна, та погроз завдання шкоди здоров`ю членам його сім`ї. На вказане ОСОБА_14 відповів ствердно, проте повідомив, що ОСОБА_15 необхідно буде передати ще 35000 доларів США.

Після чого, ОСОБА_15 передав ОСОБА_14 грошові кошти у розмірі 25000 доларів США, а ОСОБА_13 та ОСОБА_8 було затримано працівниками правоохоронних органів.

Так, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук за результатами проведення якого виявлено та вилучено: банкноти, зовні схожі на грошові кошти у сумі 14400 (чотирнадцять тисяч чотириста) доларів США, купюрами номіналом у 100 доларів США, у кількості 144 (сто сорок чотири) купюр; 3 аркуші паперу з персональною інформацією третіх осіб на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 включно з переліком належного ім`я рухомого та нерухомого майна; печатки органів та установ у кількості 26 штук.

Виявлене та вилучене майно було визнано речовим доказам постановою слідчого від 12 жовтня 2024 року.

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вилучені речі, зокрема, на грошові кошти, оскільки вони набуті кримінально протиправним шляхом, тобто з метою спеціальної конфіскації, а також для конфіскації майна як виду покарання.

Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Правилами ч. 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з диспозицією ч. 4 ст. 189 КК України, за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, про необхідність у накладенні арешту на рухоме майно, у зв`язку з тим, що санкція . 4 ст. 189 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_8 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, тому відповідно до п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту.

Згідно з ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Зі змісту ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є, у тому числі, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на вилучені грошові кошти з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації, оскільки докази, які містяться у матеріалах справи свідчать, що вилучена сума грошових коштів не співпадає з доходами ОСОБА_8 - загальна сума за 2017-2024 роки склала 217 717 грн, та ОСОБА_6 - загальна сума за період з 2016 по 2024 рік - склала 179 373 грн, без утримання податку та здійснення будь-яких витрат, у тому числі витрат на підтримання життєдіяльності. При цьому, апеляційний суд враховує, що вилучення коштів у квартирі, де проживає підозрюваний ОСОБА_8 та його співмешканка ОСОБА_6 разом із персональною інформацією третіх осіб та печатками органі та установ, працівником яких останні не є, у зв`язку із чим, органом досудового розслідування до ЄРДР внесено відомості за ч. 1 ст. 182 та ст. 357 КК України.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_6 про неналежність вилучених грошових коштів підозрюваному ОСОБА_8 , при цьому, обґрунтовувала належність вилучених грошових коштів саме їй, посилаючись на джерело походження таких коштів.

Разом з цим, слідчим суддею обґрунтовано відхилені такі твердження, з огляду на відсутність доказів за яку суму здійснено продаж транспортного засобу, який перейшов їй у спадок. Колегія суддів, звертає увагу, що зі змісту довідки з РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївський та Херсонській областях ТСЦ МВС № 5141 від 15.10.2024 року (будь-яких інших доказів щодо продажу транспортного засобу в матеріалах справи немає) не можна зробити висновок щодо ціни транспортного засобу, яку ОСОБА_6 отримала. При цьому, наданні роздруківки з сайту продажу транспортних засобів щодо вартості аналогічних транспортних засобів на підтвердження суми договору, укладеного 04 жовтня 2024 року, не є достатнім доказом цієї обставини.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, відповідно до ст.132, 170, 173 КПК дотримався принципів розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження та врахував наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб. Доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення особами, які подали апеляційні скарги, не надано та під час їх розгляду не встановлено.

Таким чином, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційних скаргах, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001604, внесеного до ЄРДР 09 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 361-2, ч. 1 ст. 182 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4