Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/216/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.01.2025, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, який проживає за адресами: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 31.03.2025 року включно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Петропавловська-Камчатського Російської Федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 31.03.2025 року включно.

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Кіровського районного суду м.Кіровограда перебуває кримінальне провадження № №0000772 по обвинуваченню ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.1 ст.255 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 31.01.2025 обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В апеляційних скаргах:

Захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати житло за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора та суду, а також покласти на нього обов`язки прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою, або визначити альтернативу триманню рід вартою заставу у розмірі вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає грошову суду в розмірі 242 240 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що в мотивувальній частині рішення не зазначено аргументів на користь того, які ж ризики існують, - крім тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ні органом досудового розслідування, ні судом першої інстанції не наведено жодного доказу відносно нього в обґрунтування заявлених ризиків для продовження строків тримання під вартою.

Вважає, що суд під час розгляду клопотання не врахував фактичні обставини, які мають значення для справи це те, що пред`явлена підозра, ОСОБА_6 є не обґрунтованою, адже в справі не має жодного доказу причетності останнього до інкримінованих кримінальних правопорушень, не був учасником злочинної організації, не виконував будь - яких розпоряджень вказаної організації, не знайомий з учасниками злочинної організації згідно пред`явленої підозри. Під час обшуків в нього нічого не вилучалось.

Суд не врахував доводи захисту стосовно альтернативи запобіжного заходу у вигляді застави. Суд не дав оцінки тому, що фактично зник ризик впливу підозрюваного на інших учасників провадження, свідків та підозрюваних, показання яких зафіксовані в протоколах допиту, а також впливу на хід досудового розслідування з урахуванням фіксування доказів в відповідних процесуальних документах за час проведення досудового розслідування.

Також захисник вважає, що суд не в повній мірі врахував вимоги передбачені статтею 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, до затримання проживав у своєму будинку за адресою АДРЕСА_4 , має тяжкі хронічні захворювання, що підтверджується відповідними епікризами, а також має на утриманні матір похилого віку, яка також хворіє на хронічні захворювання, які надані до суду. Документи підтверджуючі вказані обставини знаходяться в матеріалах справи.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення обравши ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків, передбачених КПК таких, як носити електронний засіб контролю або без такого.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом не враховано, що як в клопотанні так і в матеріалах, які додані до нього відсутні будь які відомості про допит свідків, не зазначено, які особи допитані в якості свідків, не додані відповідні протоколи допитів свідків, якщо такі взагалі існують, тобто в порушення вимог КПК України прокурором не лише не доведено реальність ризику впливу на свідків в кримінальному провадженні, а й взагалі їх існування.

Вказане на думку захисника свідчить про шаблонне обґрунтування судом доведеності зазначеного ризику без належного дослідження його реальності, поверхнево та з порушенням обов`язків покладених на слідчого суддю КПК України по перевірці наявності і реальності ризиків. Не погоджується із твердження прокурора, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або переховуватись від суду, будучи особою, яка обґрунтовано обвинувачується у кримінальному правопорушенні. Так, викладені у клопотанні прокурора обставини, не дають підстав вважати, що ОСОБА_8 причетний до інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Обвинувачення відносно ОСОБА_8 не підкріплюються доказами та є надуманими і не обґрунтованими. Крім того, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень судом не може оцінюватись виключно на підставі тяжкості правопорушення у якого обвинувачується особа, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Щодо застосування більш м`яких запобіжних заходів захисник зазначає, що суддя в своїй ухвалі не розглянув жодного альтернативного запобіжного заходу, передбаченого КПК України та не обґрунтував не можливість застосування запобіжного заходу, наприклад, у вигляді домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків, передбачених КПК таких, як носити електронний засіб контролю, заборону спілкування з певними особами, заборону відвідування певних місць, враховуючи, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації. Додатково зазначаємо, що підозрюваний ОСОБА_8 має проблемі зі здоров`ям та потребує додаткового лікування. Так, у листопаді 2022 року ОСОБА_8 отримав травму, а саме перелом плечової кістки правої руки. Після травми мій підзахисний звертався до медичного закладу за місцем проживання де отримав відповідне лікування. Проте, перелом останнього неправильно зрісся, це можна спостерігати візуально, плечова кістка зміщена і деформована. Неправильно зрощений перелом провокує у особи постійні больові відчуття, біль в суглобах під і над переломом. Крім того, рука ОСОБА_8 не може повноцінно функціонувати, що спричиняє для останнього дискомфорт в побуті (медична довідка № 14 від 19.10.2023).

Відповідно до висновку лікаря у ОСОБА_8 діагностували артроз правого колінного суглоба. Єдиним лікуванням на теперішній час залишається операція по заміні пошкоджених суглобових поверхонь штучним протезом.

Виходячи з зазначеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, захисник вважає, що прокурор не довів під час розгляду клопотання належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, та стан його здоров`я, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Прокурор та сторона захисту та обвинувачені клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, а тому відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме - повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону судом першої інстанції належно дотримані.

За змістом ч.2 ст.177, ст.197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається із матеріалів провадження, питання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а тому доводи апеляційних скарг захисників про недоведеність та безпідставність обвинувачення не приймаються до уваги.

Водночас з наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та здоров`я населення. При цьому раніше неодноразово судимі. Також, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів після закінчення іспитового строку. Обвинувачені офіційно непрацевлаштовані, не мають стійких соціальних зв`язків.

З урахуванням тяжкості можливого покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі доведеності їх винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, та те, що наразі свідки по справі не допитані судом, дає достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що обвинувачені у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, можуть переховуватися від суду, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів також враховує практику ЄСПЛ, так у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, вказано, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що по даному кримінальному провадженню обґрунтовано встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились і продовжують існувати. Тобто, встановлені раніше ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і його продовження не зменшилися і виправдовують такий запобіжний захід.

У ході судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 суд першої інстанції визнав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання його під вартою. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою належним чином мотивувавши своє рішення.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисників про те, що не достатньо обґрунтовані та недоведені ризики передбачені ст. 177 КПК України, то такі доводи, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, на переконання колегії суддів є необґрунтованими та безпідставними.

Розглядаючи можливість застосування до обвинувачених будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання під вартою обвинувачених є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками їх звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків, що безпосередньо може вплинути на дотримання розумних строків судового розгляду.

Підтверджуючих доказів неможливості утримання обвинувачених в СІЗО за станом здоров`я не надано. Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та існуючих обвинувачень у вчиненні особливо тяжких злочинів, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризикам встановленим судом першої інстанції, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, та в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.01.2025, якою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів, тобто до 31.03.2025 року включно без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2