У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засідання клопотання Слідчого слідчого відділення відділу поліції га станціях залізничного транспорту ГУП НП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кучинівка, Щорського району Чернігівської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 без постійного місця проживання у м. Києві, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 05.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,слідчий суддя, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в кримінальному провадженні №0000147 від 05.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Документом, що підтверджує надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, є розписка від 06.12.2024.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідування час та місці, але не пізніше 13 год. 22 хв. 05.12.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, придбав гранату «РГО» з маркуванням на корпусі: «РГО А-ХІ-І10-32» та маркуванням на важелі: «УЗД С-2-92». Достовірно розуміючи, що вищевказаний предмет являється вибуховим пристроєм, ОСОБА_4 , незаконно, без передбаченого законом дозволу, а саме Положення про дозвільну систему затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, став зберігати та переносити її при собі.

Так, 05.12.2024 року, приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 , зберігаючи при собі гранату РГО з маркуванням на корпусі: «РГО А-ХІ-І 10-32-» та маркуванням на важелі: «УЗД С-2-92», без передбаченого законом дозволу, яка знаходилась в його наплічній сумці коричневого кольору, скориставшись послугами Київського метрополітену, вийшов з будівлі станції метро «Вокзальна», що за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1 та попрямував до наземного переходу, який веде до вул. Старовокзальна.

05.12.2024 року, приблизно о 13 год. 22 хв., поруч із магазином «Єва», що за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 5, ОСОБА_4 було виявлено та затримано працівниками поліції та в ході проведення особистого обшуку при затриманні в порядку ст. 208 КПК України, у наплічній сумці коричневого кольору, яка знаходилась при ОСОБА_4 , виявлено гранату «РГО» з маркуванням на корпусі: «РГО А-ХІ-І 10-32-» та маркуванням на важелі: «УЗД С-2-92», яку було вилучено.

Слідчий зазначає, що згідно довідок про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, виявлений та вилучений корпус гранати РГО з маркуванням «РГО А-ІХ-І 10-32-», відноситься до 3 категорії вибухонебезпечності. Виявлений та вилучений запал типу УДЗ з маркуванням на важелі «УДЗ С-2-92», відноситься до 2 категорії вибухонебезпечності.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий вказує, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 Кримінального процесуального кодексу України, повідомлення про підозру ОСОБА_4 здійснювалось у зв`язку із наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а саме 06.12.2024 року о 13 год. 20 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий зазначає, що у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кучинівка, Щорського району Чернігівської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 без постійного місця проживання у м. Києві, раніше судимий, а саме: 20 жовтня 2020 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначених за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова та вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 січня 2020 року, остаточно за сукупністю злочинів призначено покарання 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, зарахувавши у строк покарання, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком; 22 березня 2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 309 КК України; 28 червня 2024 року до Солом`янського районного суду скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 190 КК України.

В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена за ч. 1 ст. 263 КК України.

Вина ОСОБА_4 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

1)Рапортом старшого о/у СКП ВП на СЗТ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 .

2)Протоколом затримання ОСОБА_4 ;

3)Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ;

4)Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

5)Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

6)Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

7)Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

8)Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

9)Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

10)Протоколом допиту свідка начальника ВОАЗОР УВТС ГУНП у м. Києві ОСОБА_13

11)Довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів;

12)Акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів

13)Протоколом перегляду відеозапису;

14)Протоколом огляду речей;

15) повідомленням про підозру ОСОБА_4 у скоєнні злочину;

16)іншими матеріалами в їх сукупності.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення вказаного кримінального покарання, що пов`язане з позбавленням волі, ОСОБА_4 , може значний термін переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має на утриманні дітей чи інших непрацездатних осіб, не працюючий, не одружений, не має постійного джерела доходу, не має нерухомого майна, тобто не має стійких соціальних зв`язків, що не перешкоджатиме останньому покинути територію міста Києва, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення а також те, що ОСОБА_4 раніше судимий, а саме: 20 жовтня 2020 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначених за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова та вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 січня 2020 року, остаточно за сукупністю злочинів призначено покарання 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, зарахувавши у строк покарання, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком; 22 березня 2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 309 КК України; 28 червня 2024 року до Солом`янського районного суду скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 190 КК України;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення: враховуючи мету, спосіб та обстановку вчинення даного злочину, особу підозрюваного ОСОБА_4 , а також те, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, не працює, суспільно-корисною працею не займається;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, зникнути та перебувати тривалий час у розшуку. Так, ОСОБА_4 на даний час проживає у с. Кучинівка, Сновський район, Чернігівська область, місця проживання в м.Києві в нього немає.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання не зможуть запобігти ризикам, передбаченим вище, що підтверджуються вищевикладеними обставинами.

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, при обранні ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прошу врахувати наступні обставини:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється;

- стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, питання щодо наявності захворювань, які б вказували про неможливість тримання ОСОБА_4 під вартою і були б підставами для його звільнення встановлюється відповідним висновком лікарської комісії та вирішується у передбаченому законом порядку.

Під час досудового розслідування не встановлено будь-яких даних про те, що підозрюваний не може утримуватися в Київському слідчому ізоляторі, не встановлено того, що підозрюваний має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України віл 15.08.2014 №1348/5/572 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за №990/25767.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

У клопотанні слідчим постановлено питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 , підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані в суді документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_4 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази, зокрема, рапортом старшого о/у СКП ВП на СЗТ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , протоколом затримання ОСОБА_4 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка начальника ВОАЗОР УВТС ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 , довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів, протоколом перегляду відеозапису, протоколом огляду речей, повідомленням про підозру ОСОБА_4 у скоєнні злочину, іншими матеріалами в їх сукупності.

Таким чином, надані суду докази обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Окрім цього, слідчий суддя вважає доведеним існуванням ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення: враховуючи мету, спосіб та обстановку вчинення даного злочину, особу підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, зникнути та перебувати тривалий час у розшуку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення вчинив за яке відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, його майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, тому, слідчий суддя, вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає необхідним, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначити заставу у сумі 60 560 грн., що складає 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, повинно достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечити, в подальшому, його належну процесуальну поведінку в даному провадженні.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 207, 208, 209, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком - 60 днів.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 закінчується о 13 години 22 хвилин 02 лютого 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розмір застави у межах двадцяти прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 60 560,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок:

Отримувач: ТУ ДСА України в м. Києві;

;

UA1012089;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України у м. Києві;

МФО (код банку) 820172;

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, надавши документ, який підтверджує внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Солом`янського районного суду м. Києва.

В іншій частині поданого клопотання, відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголшення.

Повний текст ухвали оголошено 11.12.2024 о 13.55 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1