Справа №363/751/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2540/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, офіційно непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,,

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , 05 листопада 2022 року, приблизно о 18 годині 10 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи в порушення вимог п. 2.9 «а», п. 12.4 Правил дорожнього руху України, керував належним йому на праві приватної власності, технічно справним автомобілем марки «VokswagenPassat» реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснював рух з перевищенням допустимої швидкості руху в населеному пункті «Димер», а саме рухався зі швидкістю 70-80 км/год., по проїжджій частині вул. Глибочицької в напрямку вул. Я. Мудрого, в смт. Димер, Вишгородського району, Київської області.

Проїжджаючи ділянку дороги вул. Глибочицької в районі будинку №31, водій ОСОБА_8 , діючи необережно, а саме проявляючи злочинну самовпевненість, в порушенні вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, під час руху, проявив неуважність і не врахував дорожню обстановку та її зміни, не вибрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, що дозволяє мати змогу постійно контролювати його рух, а так само безпечно керувати ним, не впорався з його керуванням, та допустив наїзд передньою частиною автомобіля марки «Vokswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 на передню частиною кузова автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» реєстраційний номер НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_10 , який був припаркований на правому узбіччі проїжджої частини вул. Глибочицької напроти будинку №31 в зустрічному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля марки «Vokswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи були спричинені тілесні ушкодження: перелом лівої плечової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як для повного зрощування вищезазначеного перелому потрібен строк понад 21 добу та забійних ран(лобу зліва, спинки носа), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6, але не більше 21 дня.

Допущені водієм ОСОБА_8 порушення вимог п. 2.9 «а», п. 12.4, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, своїми необережними діями, що виразилися в порушенні вимог п. 2.9 «а», п. 12.4, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286? КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .

До початку апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження від прокурора надійшла відмова від поданої апеляційної скарги, а тому, з урахуванням положень ст. 403 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Такі вимоги мотивує тим, що вирок суду в частині призначення обвинуваченому покарання є невідповідним ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість.

Вказує, що суд в повній мірі не врахував наявність пом`якшуючих обставин, а саме щирого каяття обвинуваченого, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Також, звертає увагу на те, що суд не надав належної оцінки даним про особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки: постійно проживає за місцем реєстрації, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку потерпілого, який не заперечував проти апеляційних вимог, пояснення прокурора, яка заперечила проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286-1 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вказаних вимог закону, місцевим судом дотримано в повній мірі.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості скоєного, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно непрацевлаштований, одружений, на утриманні має двох дітей, одружений, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди.Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Врахувавши зазначені обставини, а також принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Доводи апеляційної скарги про застосування положень ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, є неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з вироку, встановивши наведені вище обставини, місцевим судом зроблено висновок про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, а саме у виді обмеження волі.

В той же час, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 вчинив злочин під час керування транспортним засобом, який вважається джерелом підвищеної небезпеки, при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нехтуючи Правилами дорожнього руху, в результаті чого потерпілому було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, підстав для призначення покарання у виді штрафу, як про це просить захисник, колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, призначене судом покарання, в повній мірі відповідає тяжкості та обставинам скоєного, сукупності даних про особу обвинуваченого, є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також домірне скоєному.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни вироку, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286-1 КК України- без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: