Справа № 448/1169/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/860/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000139 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малнів, Мостиського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні дітей не має, інвалідності не має, учасником бойових дій не є, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 15.07.2024, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк 1 рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки за ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Іспитовий строк ОСОБА_7 рахується з моменту ухвалення вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не застосовувався.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 , витрати за проведення експертиз наркотичних засобів в сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 84 копійок, які підлягають зарахуванню до державного бюджету.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КК України

Захисник просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_9 , за ч.1 ст. 309 КК України, покарання у виді штрафу в межах санкції даної статті. Вважає, що обвинуваченому призначено надто суворе покарання без врахування особи обвинуваченого та того, що ОСОБА_7 вчинив саме кримінальний проступок, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості і за вчинення якого є менше покарання ніж за вчинення кримінального правопорушення.

Апелянт наголошує на наявності пом`якшуючих обставин, а саме вчинення злочину вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання, під час досудового розслідування перерахував кошти на допомогу ЗСУ в розмірі 3000 грн.; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що обтяжує покарання не встановлено. Обвинувачений просив ще на стадії досудового розгляду призначити йому покарання у виді штрафу, але це не було враховано судом першої інстанції.

Апелянт звертає увагу, що призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу буде справедливим та обгрутованим, яке проявить індивідуалізацію покарання та можливість виправитися.

Дана позиція узгоджена з обвинуваченим.

Суд першої у вироку зазначив, що органом досудового розслідування встановлені наступні обставини вчинення кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, зокрема, те, що ОСОБА_7 , діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, тобто діючи з прямим умислом, вчинив кримінальний проступок у сфері незаконного обігу наркотичних засобів передбачений ч.1 ст.309 КК України.

Так, на початку квітня (точної дати органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, через мережу «інтернет», у невстановленої досудовим розслідуванням особи, замовив та здійснив оплату за наркотичний засіб - «смола кананабісу». 07.04.2024 близько 14:15 год. ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Мостиська вул. Галицька, 56 Яворівського району Львівської області у відділенні № 1 ТОВ «Нова Пошта», використовуючи неправдиві анкетні дані ОСОБА_10 , отримав посилку із номером товарно-транспортної накладної ТОВ «Нова Пошта» №4195, в якій знаходились два фрагменти речовини рослинного походження темно коричневого кольору, усвідомлюючи, що вказане речовина є наркотичним засобом - «смола канабісу», поклав її у праву зовнішню кишеню куртки, у яку був одягнений, та зберігав при собі без мети збуту.

Цього ж дня 07 квітня 2024 року, близько 15 год. 10 хв. ОСОБА_7 перебуваючи по вул. Галицька, 56 у м. Мостиська Львівської області та зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб був зупинений працівниками поліції, якими в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено прозорий безбарвний полімерний пакет з герметизуючою застібкою та полосою фіолетового кольору, у якому знаходились два фрагменти речовини темно - коричневого кольору, яка відповідно до висновку експерта є смолою канабісу, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальною масою 1,9752 грам.

Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (проступок) передбачене ч.1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обвинуваченого ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибув з невідомих причин, клопотання про відкладення не подавав. Захисник просив слухати справу без участі обвинуваченого.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думка захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити у задоволені апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України є правильною, оскільки останній вчинив незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.309 КК України, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги захисника знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так частиною 1 статті 309 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Однак суд першої інстанції у вироку, при призначенні покарання, засудив ОСОБА_7 до покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (ч.1 ст. 50 КК). Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами (ч. 2 ст. 50 КК).

У ст. 65 КК встановлено загальні засади призначення покарання, відповідно до яких суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (ч. 1). А у ч. 2 ст. 65 КК сформульований принцип доцільності покарання, відповідно до якого винній особі має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Покарання у виді штрафу передбачає необхідністю сплати грошового стягнення і не передбачає покладення на засудженого будь-яких додаткових обов`язків, заборон чи обмежень. Та обставина, що виконання стягнення шляхом одноразового платежу в окремих випадках може становити для особи значний матеріальний тягар, компенсується нормативно закріпленим обов`язком суду дослідити майновий стан винного та можливістю розстрочення виплати штрафу (ч. 4 ст. 53 КК)

Суду апеляційної інстанції стороною захисту було долучено до апеляційної скарги та надано в судовому засіданні, для долучення до справи, виписку від 11.11.2024 року, з банківської картки/рахунку, виданої на ім`я ОСОБА_7 , про те, що на рахунку наявні 52 000 гривень, відповідно у обвинуваченого ОСОБА_7 є фінансова можливість оплатити штраф.

З врахуванням зазначеного колегія суддів дійшла переконання, що при обранні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції було призначено надто суворе покарання за вчинення кримінального проступку.

Відтак суд апеляційної інстанції бере до уваги висновки суду першої інстанції, який, у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу винного, його вік, матеріальний стан та стан здоров`я, зокрема: обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався; позитивно характеризується за місцем проживання; його стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває; його сімейний та матеріальний стан неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючий; наявність постійного місця проживання; котрий після вчинення кримінального правопорушення перерахував кошти на допомогу та підтримання Збройних Сил України в розмірі 3000,00 грн.

Також було враховано обставии, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим. При цьому, судом першої інстанції було враховано, що щире каяття ОСОБА_7 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини та бажанні виправитись. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Покликання у вироку на факт відсутності у обвинуваченого роботи, відповідно відсутність матеріального доходу та сталого матеріального стану була актуальна на час розгляду в суді першої інстанції.

Однак на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції дана обставина змінилася, суду надано підтвердження матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_7 , який має можливість оплати штраф.

Відтак суд апеляційної інстанції вправі змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, в межах санкції статті обвинувачення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З врахуванням зазначеного вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника, які відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, про те, що суд першої інстанції призначив надто суворе покарання, що є вагомою підставою для зміни вироку суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року , яким о ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вчинення кримінального проступку, за ч.1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: