Провадження №: 1-р/752/3/25
У Х В А Л А

17.02.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві

поданнязаяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4
пророз`яснення судового рішення

ВСТАНОВИВ:

21.02.2024 Голосіївським районним судом міста Києва постановлено обвинувальний вирок у кримінальному провадженні № 0000222 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, призначено обвинуваченому покарання, вирішено питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, арештів та ін.

Зокрема покарання було призначено у виді штрафу у розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади в суб`єктах господарювання будь-якої форми власності, в органах державної влади, органах, що надають публічні послуги, у тому числі, посади, що пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій на строк 10 років без конфіскації майна.

У січні 2025 року до суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про розсунення судового рішення - вироку від 21.02.2024 у частині того, чи може засуджений здійснювати діяльність як фізична особа-підприємець зважаючи на призначене йому додаткове покарання.

Для розгляду вказаної заяви на 05.02.2025 призначено судове засідання, куди з`явився захисник.

Від прокурора надійшло письмове звернення про неможливість прибуття до суду у зв`язку з зайнятістю у заздалегідь запланованих процесуальних діях, відповідно до якого прокурор просить розглядати заяву про роз`яснення вироку за його відсутності та вказує на відсутність заперечень щодо його задоволення.

Інспектор чи інший уповноважений представник органу з питань пробації за місцем відбуття покарання - Індустріального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області до суду не прибув.

Захисник ОСОБА_3 просив розглядати заяву про роз`яснення вироку за відсутності свого підзахисного, підтримав подану заяву, пояснив, що ОСОБА_4 звернувся до Індустріального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області з метою виконання вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 21.02.2024 у справі № 752/24815/23.

В установі виконання покарань ОСОБА_4 повідомили, що зважаючи на вид покарання, призначеному за вказаним вироком, він позбавлений права, у тому числі бути фізичною особою-підприємцем.

15.11.2024 ОСОБА_4 прибув до Індустріального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області, де повідомив, що не має наміру припиняти підприємницьку діяльність в якості фізичної особи - підприємця, оскільки він не займається діяльністю, яка йому заборонена, так як його було позбавлено права обіймати посади в суб`єктах підприємницької діяльності будь-якої форми власності, а не працювати як фізична особа - підприємець.

Надалі, 20.11.2024 начальник Індустріального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області звернувся з поданням до начальника ВП № 1 ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України з огляду на ухилення від відбування покарання.

На переконання захисника ці дії та позиція органу з питань пробації суперечить чинному законодавству і ОСОБА_4 за вироком від 21.02.2024 не позбавлений права здійснювати господарську діяльність як фізична особа - підприємець, у зв`язку з чим просив саме це і роз`яснити, адже вбачається різне розуміння виконання вироку з боку засудженого, його захисника та органу з питань пробації, що робить незрозумілим судове рішення для заінтересованих осіб та, у підсумку негативно впливає на права та інтереси ОСОБА_4 .

З огляду на необов`язковість явки учасників провадження до суду для участі в судовому засіданні, в якому відбувається розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням вироку, розгляд заяви проводився за наявності у судовому засіданні лише захисника.

05.02.2025 в судовому засіданні на уточнюючі запитання суду захисник пояснив, що ОСОБА_4 до постановлення вироку багато років займався підприємницькою діяльністю як керівник юридичної особи приватного права, а також працював як фізична особа - підприємець. Після того, як відносно нього був постановлений обвинувальний вирок, призначено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в суб`єктах господарювання будь-якої форми власності, в органах державної влади, органах, що надають публічні послуги, у тому числі, посади, що пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій, він не працює як керівник юридичної особи, не має найнятих працівників як фізична особа підприємець, тобто не здійснює відносно будь-кого організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Оскільки 05.02.2025 захисник не зміг представити суду документи, які вказують на відсутність у фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 найнятих співробітників, судове засідання було відкладено на 17.02.2025 для представлення суду необхідних документів.

Про відкладення судового засідання були повідомлені прокурор та Індустріальний районний відділ філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області.

17.02.2025 в судове засідання з`явився захисник ОСОБА_3 , решта викликаних осіб, зокрема уповноважений представник Індустріального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області не прибули.

Захисник підтримав подану заяву, послався на відповідну судову практику, пояснив, що за умов, коли ОСОБА_4 займається підприємницькою діяльністю як господарюючий суб`єкт без створення юридичної особи, зокрема як фізична особа - підприємець та не має найманих працівників, він не є таким, що порушує судову заборону та ухиляється від виконання вироку суду.

Для дослідження судом і долучення до матеріалів справи захисник надав довідку фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 від 05.02.2025, відповідно до якої він повідомляє, що в порядку виконання вироку суду від 21.02.2024 всі його наймані працівники були звільнені та з 29.02.2024 і до теперішнього часу, а саме: 05.02.2025, він здійснює підприємницьку діяльність без найманих працівників.

Також захисник надав суду податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і суму утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внесу за 2024 рік, відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за різні квартали 2024 року, наказ (розпорядження) від 29.02.2024 про звільнення слюсаря ОСОБА_5 (документи, засвідчені кваліфікованим цифровим підписом).

Проаналізувавши виступ захисника, розглянувши подану заяву, дослідивши представлені документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Зважаючи на те, що орган виконання судового рішення вбачає у діях засудженого ОСОБА_4 обставини його ухилення від відбування покарання, що не пов`язане з позбавленням волі з огляду на те, що ОСОБА_4 продовжує працювати як фізична особа - підприємець, тоді як вироком суду такі обмеження щодо обвинуваченого не встановлювалися, потреба у роз`ясненні судового рішення є наявною та нагальною, адже, з огляду на позицію Індустріального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області судове рішення для цього органу видається незрозумілим.

Як вказувалося вище,до ОСОБА_4 було застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в суб`єктах господарювання будь-якої форми власності, в органах державної влади, органах, що надають публічні послуги, у тому числі, посади, що пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій на строк 10 років без конфіскації майна.

Конституцією України визначено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Реєстрації особи в якості фізичної особи - підприємця є один зі способів здійснення господарювання, який має особливості правового регулювання, починаючи як з процедури реєстрації, особливостей оподаткування, ведення бухгалтерського обліку, так і закінчуючи порядком припинення фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Фізична особа - підприємець здійснює свою діяльність на засадах свободи підприємництва та відповідно до принципів, передбачених статтею 44 ГК України, тобто вільного вибору видів підприємницької діяльності, самостійного формування програми діяльності, залучення фінансових та інших видів ресурсів, вільного найму працівників та ін.

Для громадянина-підприємця, як суб`єкта господарювання, законом не передбачено обіймання ним певної посади (посад).

Право найму працівників підприємцем та право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці передбачено статтею 46 ГК України і є одним з принципів здійснення підприємницької діяльності.

До організаційно-розпорядчих обов`язків відносяться обов`язки зі здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів.

Як слідує з постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 "Про судову практику у справах про хабарництво" виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків передбачає перебування особи на певній посаді в органах влади, підприємстві, установі, організації.

Можуть визнаватися службовими особами працівники підприємств, установ, організацій, які виконують професійні (адвокат, лікар, вчитель тощо) виробничі (водій) або технічні (друкарка, охоронник тощо) функції лише за умови, що поряд із цими функціями вони виконують організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки.

Громадянин-підприємець не виконує організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, а отже, і не може бути визнаний службовою особою.

Службові особи, відповідно до ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України, - це особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

З викладеного слідує, що фізична особа - підприємець не обіймає будь-які посади в установах чи організаціях та, відповідно, не виконує організаційно-розпорядчі чи організаційно-господарські обв`язки, не реалізовує цей функціонал відносно будь-кого.

У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про хабарництво" визначення термін посадової особи та зазначено, що особа є службовою не тільки тоді, коли вона виконує відповідні функції чи обов`язки постійно, але й тоді, коли вона їх виконує тимчасово або за спеціальним повноваженням за умови, що ці обов`язки чи повноваження покладені на неї у встановленому законом порядку правомочним органом або посадовою особою.

На фізичну особу-підприємця таких обов`язків та повноважень ніхто не накладав і, враховуючи його правовий статус, зробити це практично неможливо.

Поняття посадової особи наведено у ч. 2 ст. 2 Закону України "Про державну службу", за змістом якого посадові особи - це керівники державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну службу" посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Оскільки штатний розпис передбачений лише у суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб, то фізична особа - підприємець ОСОБА_4 , який не має найманих працівників, не є посадовою особою у розумінні чинного законодавства, до прикладу, Закону України "Про державну службу", не має штатного розпису, який визначає посади.

Для цілей правильного розуміння і виконання вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 21.02.2024 важливо розмежовувати поняття "фізична особа - підприємець" та поняття "суб`єкт господарювання", які є не тотожними.

Таким чином, вироком від 21.02.2024 ОСОБА_4 було позбавлено права обіймати посади в суб`єктах господарювання будь-якої форми власності, а не бути фізичною особою - підприємцем та здійснювати свою діяльність на засадах свободи підприємництва та відповідно до принципів, передбачених ст. 44 ГК України.

Здійснюючи господарську діяльність як фізична особа - підприємець після набуття вироком законної сили, ОСОБА_4 звільнив найманого працівника, більше найманих працівників не має, а тому, в силу цих обставин, він не наділений статутом службової особи, не виконує стосовно будь-кого як організаційно-розпорядчі, так і адміністративно-господарські функції, не є керівником трудового колективу, не має співробітників, які б сприяли йому у здійсненні підприємницької діяльності, не ставить ні перед ким виробничі завдання, не визначає щодо будь-кого розмір оплати праці, не визначає порядок роботи, графік, не вирішує питання відпусток, дисциплінарних стягнень тощо.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 не допускає ухилення він виконання судового рішення (вироку від 21.02.2024).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 372, 380, 395, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву про роз`яснення судового рішення задовольнити.

2.Роз`яснити, що засуджений за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 21.02.2024 у справі № 752/24815/23 з розгляду кримінального провадження № 0000222 за ч. 4 ст. 111-1 КК України громадянин ОСОБА_4 може здійснювати (провадити) господарську (підприємницьку) діяльність як фізична особа - підприємець у межах відбування (виконання) додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в суб`єктах господарювання будь-якої форми власності, в органах державної влади, органах, що надають публічні послуги, у тому числі посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій на строк 10 років.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1