Справа № 748/4952/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/862/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника органу пробації ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання фахівця ІІ категорії Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_10 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, відносно засудженого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2024 року за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням відповідних обов`язків.

Таке рішення суд мотивував тим, що в ході судового розгляду не встановлено, що на момент звернення Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області з даним клопотанням до суду ОСОБА_8 продовжує порушувати порядок та умови відбуття іспитового строку. Доказів про те, що засуджений за місцем свого проживання систематично вчиняє правопорушення чи створює суспільну небезпеку суду не надано, що свідчить про відсутність систематичного невиконання засудженим покладених обов`язків. За вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до переконання, що не вбачає в діях засудженого систематичного вчинення правопорушень та невиконання покладених судом на нього обов`язків.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання органу пробації. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано, що засуджений став на облік до уповноваженого органу з питань пробації 10 квітня 2024 року та, на момент направлення до суду подання про скасування іспитового строку, на обліку перебував лише 4 місяці. За короткий проміжок часу допустив грубі порушення умов відбування призначеного покарання з випробуванням. Вказує, що порушення порядку та умов виконання покарання, вчинені засудженим, є систематичними, свідчать про повне ігнорування засудженим вимог закону та його свідоме небажання стати на шлях виправлення. Зазначає, що за місцем проживання засуджений характеризується посередньо, оскільки за місцем проживання скарг від мешканців на нього не надходило, але неодноразово надходили скарги від родичів, інколи зловживає спиртними напоями. У зв`язку з викладеним прокурор вважає, що наявні всі необхідні умови для направлення звільненого від покарання з випробуванням засудженого для відбування покарання, призначеного вироком.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги з викладених в ній підстав, представника органу пробації, яка підтримала думку прокурора, засудженого ОСОБА_8 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст. 166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналіз вищенаведених норм закону та приписів ст. 166 КВК України свідчить про те, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням вноситься до суду у разі: 1) роз`яснення засудженому порядку виконання обов`язків, покладених на нього судом, після чого він вчиняє дії, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (не виконує покладені на нього обов`язки та систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення (вчинення трьох і більше таких правопорушень протягом іспитового строку)); 2) застосування до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) протягом призначеного судом іспитового строку.

Невиконанням обов`язків вважається також - коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2024 року ОСОБА_8 засуджений за 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік з покладенням обов`язків відповідно п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

З особової справи № 17-2024 вбачається, що засуджений ОСОБА_8 з 10 квітня 2024 року перебуває на обліку Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області. 17 квітня 2024 року з ним була проведена ознайомча бесіда, в ході якої роз`яснено права та обов`язки засуджених осіб, порядок виконання обов`язків, покладених на нього судом, відповідальність за невиконання цих обов`язків, порядок здійснення нагляду під час іспитового строку, наслідки скоєння кримінальних та адміністративних правопорушень. Попереджено, що в разі систематичного невиконання обов`язків, покладених на нього, або, у разі вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, матеріали справи будуть направлені до суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання. За результатами бесіди у засудженого було відібрано пояснення, підписку, заповнено анкетні дані, винесено постанову про встановлення днів явки для реєстрації, відповідно до якої встановлено день явки для реєстрації - 2-й вівторок кожного місяця.

У відповідності до ст. 50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених. Звільнення від покарання з випробуванням застосовується у випадках надати їм можливість виправитись без ізоляції від суспільства.

Необхідною умовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого до місць позбавлення волі є з`ясування поважності підстав та причин невиконання обов`язків.

У відповідності до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

За час перебування на обліку в органі пробації засуджений ОСОБА_8 протягом іспитового строку нових кримінальних правопорушень не вчинив, згідно з листками реєстрації своєчасно з`являвся на реєстрацію до органу пробації, неявок не допускав, за місцем проживання скарги на нього від сусідів не надходили.

Відповідно до ст. 166 КВК України апеляційний суд вважає, що подання про скасування звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі та направлення в місця виконання покарання відносно ОСОБА_8 є передчасним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про злісне небажання засудженого стати на шлях виправлення, що є обов`язковою підставою для скасування звільнення від покарання з випробуванням. Суд не вважає наведені в клопотанні обставини підставами для направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком. З урахуванням вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відсутні достатні дані про те, що засуджений ОСОБА_8 ухиляється від покладених на неї обов`язків.

Протягом іспитового строку ОСОБА_8 дійсно притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127, ч. 3 ст. 178, ст. 173, ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, проте з наведеного слідує, що засуджений за період перебування на обліку в органі з питань пробації притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення дрібних правопорушень, які не спричинили шкідливих наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені у клопотанні органу пробації факти притягнення засудженого ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності, з урахуванням наданих ним пояснень, не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.

Колегія суддів вважає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку прокурором та представником органом пробації не доведено.

Слід звернути увагу, що доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_8 є подібними до наведених у клопотанні органу пробації, які були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою колегія суддів погоджується.

Оцінивши наведені обставини в сукупності, районний суд прийняв обґрунтоване й законне рішення про відмову у задоволенні клопотання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2024 року.

Апеляційний суд із наведеними в оскаржуваній ухвалі суду мотивами, що ґрунтуються на матеріалах справи, погоджується. Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність судового рішення є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Отже, порушень вимог кримінального чи кримінального процесуального закону, які б вплинули або могли вплинути на законність та обґрунтованість ухвали суду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання фахівця ІІ категорії Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_10 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, відносно засудженого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3