Справа № 216/3626/24
провадження 1-кп/216/332/25
ВИРОК

іменем України

30 січня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за № 0000146 від 05.04.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, працює директором ТОВ «Чапаєвськ», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

05.04.2024 приблизно о 09 год 24 хв ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «Lexus LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_1 на проїзній частині автомобільної дороги по вул. Українській, 29 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Almera», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням раніше йому незнайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався в попутному напрямку прямо, та в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди дані транспортні засоби отримати механічні пошкодження, та зупинились на узбіччі дороги.

Відразу ж після цього, ОСОБА_4 , використовуючи факт дорожньо-транспортної пригоди, як нікчемний привід для вчинення хуліганства, підійшов до ОСОБА_7 , який стояв на ділянці проїзної частини автомобільної дороги по вул. Українській, 29 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, біля водійських дверей власного автомобілю «Nissan Almera», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та, діючи із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, бажаючи протиставити себе ОСОБА_7 , який є особою похилого віку та самоствердитись за рахунок застосування до нього фізичної сили, проявляючи особливу зухвалість, приблизно о 09:25 годин 05.04.2024 почергово, в швидкій послідовності, умисно завдав стоячому навпроти нього потерпілому ОСОБА_7 кулаками правої та лівої руки почергово удари в ділянку обличчя та тулубу.

Внаслідок отриманих ударів, потерпілий ОСОБА_7 впав на проїзну частину дороги та знепритомнів, а ОСОБА_4 припинив свої хуліганські дії.

Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинені фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді: синця та садна обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 581 від 09.04.2024 за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

1.1 Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

За вказаним епізодом ОСОБА_4 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 1 ст. 296 КК України, за ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

1.2 Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Крім того, 05.04.2024 приблизно о 10:05 годин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився поблизу автомобільної мийки по вул. Українській, 29 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де поліцейські полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП займалися оформленням матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, що сталася цього ж ранку, під час зіткнення керованого ним автомобілю «Lexus LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .

В цей же час, на виконання редакційного завдання за вихідним № 05.04/1 від 05.04.2024 керівника ТОВ «Онлайн-медіа «НА ЧАСІ», щодо отримання інформації про дану дорожньо-транспортну пригоду, шляхом застосування фото та відео зйомки для подальшої підготовки випуску відповідного матеріалу, на місце події прибув журналіст ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час здійснення журналістської професійної діяльності ОСОБА_6 мав прес карту журналіста ТОВ «Онлайн-медіа «НА ЧАСІ», вдягнену на видиму частину одягу.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , намагаючись завадити ОСОБА_6 в проведенні фотофіксації свого транспортного засобу при здійсненні ним законної професійної діяльності журналіста, будучи достовірно обізнаними про те, що ОСОБА_6 є журналістом ТОВ «Онлайн-медіа «НА ЧАСІ», підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , не реагуючи на зауваження ОСОБА_6 та працівників поліції, умисно, в агресивній формі висловив йому погрози в застосуванні насильства у зв`язку із здійсненням цим журналістом своєї законної професійної діяльності.

1.3 Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

За вказаним епізодом ОСОБА_4 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345-1 КК України, за ознаками: погроза насильством щодо журналіста у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності.

2. Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 , з другої сторони, дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 , ч.1 ст. 345-1КК України.

У цій угоді зазначено істотні обставини, які враховані при вирішенні питання про можливість її укладення, а саме:

-вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження;

-обвинувачений ОСОБА_4 щиро кається у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296; ч.1 ст.345-1 КК України;

-потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 примирились між собою та вирішили укласти угоду про примирення під час судового розгляду.

Разом з цим, внаслідок вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_6 спричинена моральна шкода, яку на момент завершення досудового розслідування останній оцінював в загальному розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень, однак даною угодою про примирення обвинувачений та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди, щодо способу відшкодування зазначеної шкоди: а саме: моральна шкода спричинена потерпілому ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням передбаченим ч.1 ст.345-1 КК України, яке вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , вважатиметься повністю відшкодованою з моменту придбання обвинуваченим ОСОБА_4 та передачі ним (на безоплатній основі) на користь військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) засобу РЕБ вартістю не менше 80 000 (вісімдесяти тисяч) грн. З моменту передачі обвинуваченим ОСОБА_4 вказаного засобу РЕБ на користь військової частини, потерпілий ОСОБА_6 вважатиме моральну шкоду спричинену йому кримінальним правопорушенням повністю відшкодованою.

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується придбати та передати військовій частині НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на безоплатній основі засіб РЕБ вартістю не менше 80 000 (вісімдесяти тис.) грн. не пізніше 30 грудня 2024 року.

Даний спосіб відшкодування моральної шкоди є безумовною та обов`язковою умовою для укладання угоди про примирення, ініціатором якої виступив особисто обвинувачений ОСОБА_4 та на виконання якої останній добровільно погодився.

Потерпілий ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди, що шкоду, яку спричинено потерпілому ОСОБА_7 кримінальним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 296 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував у законний спосіб, який задовольнив обидві сторони і на момент підписання даної угоди про примирення, потерпілий ОСОБА_7 вважає спричинену йому кримінальним правопорушенням шкоду повністю відшкодованою.

Окрім викладеного, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.1 ст. 296 КК України, ч.1 ст.345-1 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 296 КК України та ч.1 ст.345-1 КК України, які відповідно до ч.ч..2,4 ст. 12 КК України є проступком та нетяжким злочином відповідно, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, перебуває в зареєстрованому шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому наступних виду та міри покарань:

- за ч.1 ст. 296 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тис.) НМДГ, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн;

- за ч. 1 ст. 345-1 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді виправних робіт строком на 6 (шість) місяців із відрахування в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми його заробітку.

3. Позиції учасників судового провадження щодо угоди.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України та обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, йому зрозумілий, умови угоди та вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим. Вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345-1 КК України, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в обвинувальному акті та угоді про примирення. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що укладення угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Адвокат ОСОБА_5 - захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просив суд затвердити укладену з його підзахисним угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та представник потерпілого ОСОБА_8 , кожен окремо, в судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення, призначивши покарання визначене в угоді, вказали про її добровільність. Зазначили що насильства, примусу чи погроз до потерпілих ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою потерпілим ніхто не надавав. В судовому засіданні також з`ясовано, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Окремо потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 виконав умови угоди в частині придбання та передачі військовій частині НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на безоплатній основі засіб РЕБ вартістю не менше 80 000 (вісімдесяти тис.) грн., що підтверджується актом приймання передачі від 01.08.2024р.

Під час судового засідання у кримінальному провадженні № 0000146 від 05.04.2024 відносно ОСОБА_4 прокурор просив затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілими та обвинуваченим, зазначивши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність укладення, належність цього кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про примирення, а також про існування достатніх фактичних даних для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

4. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про затвердження угод про примирення, суд виходить з наступного.

У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 статті 473 КПК України про обмеження права прокурора, потерпілих та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.

Зокрема згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено проступок та нетяжкий злочин.

За приписами ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» визначено, що якщо суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст. 475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про примирення, які підтверджені беззастережним визнанням обвинуваченим своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , воно містить склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345-1 КК України і обвинувачений винний у їх вчиненні, так як він своїми діями, вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а також погрозу насильством щодо журналіста у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності.

5. Призначення покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, яке передбачене в угоді про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди..

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілим.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 раніше не був судимий та не відбував покарання у виді позбавлення волі.

Суд враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (потерпілими та обвинуваченим) вид та міра покарання за вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого, та таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченому за ч.1 ст.296, ч.1 ст. 345-1 КК України суд враховує особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - щире каяття у скоєному, відшкодування завданні шкоди, однак вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, та вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 296 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 н.н.д.г., що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн; за ч. 1 ст. 345-1 КК України призначити покарання у виді виправних робіт строком на 6 (шість) місяців із відрахування в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми його заробітку, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Таким чином покарання у виді штрафу в розмірі 1000 н.н.д.г., що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн підлягає самостійному виконуванню.

Вказана міра покарання відповідає вчиненим кримінальним правопорушенням та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

6. Запобіжний захід.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

24.04.2024 ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 19.06.2024, який в подальшому продовжувався ухвалами Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу до 10 серпня 2024 року (включно).

При цьому, суд враховує, що на час ухвалення вироку на підставі угоди про примирення у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 не застосовано жодного запобіжного заходу та не покладені процесуальні обов`язки.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу або покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

7. Цивільний позов.

Потерпілим ОСОБА_6 під час досудового розслідування було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому він просив стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 300 000 грн, завдану вчиненням ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 345-1 КК України.

У своїй письмовій заяві від 29.07.2024 потерпілий ОСОБА_6 заявлений ним цивільний позов просив повернути та вважати неподаним, зазначив, що з моменту передачі обвинуваченим РЕБу на користь військової частини він вважатиме завдану йому моральну шкоду повністю відшкодованою.

В угоді про примирення між потерпілими та обвинуваченим визначено, кримінальним правопорушенням передбаченим ч.1 ст.345-1 КК України, яке вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , вважатиметься повністю відшкодованою з моменту придбання обвинуваченим ОСОБА_4 та передачі ним (на безоплатній основі) на користь військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) засобу РЕБ вартістю не менше 80 000 (вісімдесяти тис.) грн. З моменту передачі обвинуваченим ОСОБА_4 вказаного засобу РЕБ на користь військової частини, потерпілий ОСОБА_6 вважатиме моральну шкоду спричинену йому кримінальним правопорушенням повністю відшкодованою.

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується придбати та передати військовій частині НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на безоплатній основі засіб РЕБ вартістю не менше 80 000 (вісімдесяти тис.) грн. не пізніше 30 грудня 2024 року.

Даний спосіб відшкодування моральної шкоди є безумовною та обов`язковою умовою для укладання угоди про примирення, ініціатором якої виступив особисто обвинувачений ОСОБА_4 та на виконання якої останній добровільно погодився.

Під час судового засідання захисником обинуваченого ОСОБА_5 надано акт від 01.08.2024 про передачу обвинуваченим РЕБ до військової частини на загальну суму 92 000 грн.

З огляду на викладене, цивільний позов ОСОБА_6 належить залишити без розгляду.

Потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов не заявлявся. Разом з тим, умовами угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим визначено, що потерпілий ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди, що шкоду, яку спричинено потерпілому ОСОБА_7 кримінальним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 296 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував у законний спосіб, який задовольнив обидві сторони і на момент підписання даної угоди про примирення, потерпілий ОСОБА_7 вважає спричинену йому кримінальним правопорушенням шкоду повністю відшкодованою.

8. Процесуальні витрати.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, таке залучення експертів здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.

В силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках цього кримінального провадження було проведено експертне дослідження: судова лінгвістична експертиза (висновок СЕ-19/104-24/16829-ЛД від 02.05.2024) на проведення якої були затрачені кошти з Державного бюджету України в розмірі 7572,80 грн, що підтверджується довідкою експертної установи, Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України, тому такі процесуальні витрати підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 .

9. Вирішення долі речових доказів.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 58, 65, 66, 53, 57, 296, 345-1 Кримінального кодексу України, статтями 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 25 липня 2024 року між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000146 від 05.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст. 345-1 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 345-1 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 296 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 н.н.д.г., що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн;

за ч. 1 ст. 345-1 КК України у виді виправних робіт строком на 6 (шість) місяців із відрахування в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми його заробітку

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 н.н.д.г., що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн - виконувати самостійно.

Речові докази:

- один DVD-R диск для лазерних систем зчитування на який записана інформація з камери зовнішнього відеоспостереження, вилучена у уповноваженої особи автомийки «Lux Wash» ОСОБА_10 залишити в матеріалах досудового розслідування;

- шість DVD-R дисків для лазерних систем зчитування, які були надані заступником командира полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_11 за супровідним листом №2177/41/19/1/03-2024 від 05.04.2024, на вимогу старшого дізнавача СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 05.04.2024 року, вих. №45/10-973 на які записана інформація з нагрудних реєстраторів працівників УПП у м. Кривий Ріг, які 05.04.2024 прибули на виклик за адресою: м. Кривий Ріг вул. Українська, 29 залишити в матеріалах досудового розслідування.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової лінгвістичної експертизи №СЕ-19/104-24/16829-ЛД від 02.05.2024 в розмірі 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) 80 гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - залишити без розгляду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_13