Справа № 583/5986/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2025 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, відносно якої

розглядається питання про ПЗМХ ОСОБА_4

його законної представниці ОСОБА_5

захисниці ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка клопотання відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше несудимого

про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000365 від 22.04.2024 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, -

установив:

ОСОБА_4 за допомогою міжнародної комп`ютерної мережі Інтернет зареєструвався в соціальній мережі «Facebook» як користувач « ОСОБА_4 » та створив в зазначеній соціальній мережі власний обліковий запис (акаунт), з метою спілкування. У період з 16.11.2023 по 05.03.2024 ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон, під`єднаний до мережі Інтернет, за допомогою облікового запису на своїй сторінці « ОСОБА_4 » у соціальній мережі «Facebook», що знаходиться у відкритому доступі, навмисно опубліковував матеріали, яка містять інформацію щодо виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році та виправдовування тимчасової окупації частини території України.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 436-2 КК України - поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі виправдовування тимчасової окупації частини території України, розпочатої у 2014 році.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 960 від 13.11.2024 ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно небезпечного діяння страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми, процес (період спостереження менше року), внаслідок якого не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми, процес (період спостереження менше року) та за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги за клопотанням, просив застосувати щодо ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

ОСОБА_4 усудовому засіданні заперечив проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру, пославшись на відсутність у нього психічних захворювань.

Захисниця ОСОБА_6 усудовому засіданні вважала, що застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді його госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку буде відповідати інтересам самого ОСОБА_4 , як зазначено у висновку судово-психіатричної експертизи, з чим погодилася і законна представниця ОСОБА_4 .

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України знайшло своє підтвердження зібраними у справі та дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами:

- даними протоколу обшуку від 28.04.2024 із застосуванням технічних засобів фіксації (проведення відеозапису), відповідно до якого під час обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон Redmi 7A чорного кольору у чорному силіконовому чохлі з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім картами мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;

- даними протоколу огляду речей та документів від 28.04.2024, яким зафіксовано огляд мобільного телефону Redmi 7A чорного кольору у чорному силіконовому чохлі з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім картами мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , з пін-кодом « НОМЕР_5 », проведений у приміщенні Охтирського РВП ГУНП в Сумської області, під час якого у зазначеному мобільному телефоні виявлено мобільний додаток «Фейсбук» з ім`я акаунта « ОСОБА_4 », на сторінці якого у розділі «публікації» міститься доданий 16.11.2023 відеоролик з посиланням на групу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та доданий 13.03.2024 відеоролик з посиланням на групу «ІНФОРМАЦІЯ_3» тривалістю 00 хвилин 36 секунд, із зображенням інтерв`ю президента російської федерації;

- даними висновку експерта № 629 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення від 24.09.2024, згідно з яким текст публікації ОСОБА_4 , поширеної на сторінці ОСОБА_4 у розділі «публікації» від 16.11.2023, на якій зображено інтерв`ю президента російської федерації, з посиланням на групу«ІНФОРМАЦІЯ_2», у вигляді відеозапису тривалістю 00 хвилин 24 секунди, з вираженням думок з приводу суверенітету та державного перевороту, а також незаконного зміщення легітимної влади, містить інформацію щодо виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Текст публікації ОСОБА_4 , поширеної на сторінці ОСОБА_4 у розділі «публікації» від 05.03.2024, тривалістю 00 хвилин 36 секунди із зображенням інтерв`ю президента російської федерації, містить інформацію щодо виправдовуваня тимчасової окупації частини території України.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 960 від 13.11.2024 ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно небезпечного діяння страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми, процес (період спостереження менше року), внаслідок якого не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми, процес (період спостереження менше року) та за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

За приписами ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з положеннями ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

За змістом статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

У відповідності до абз. 1, 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (частина 1 статті 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру ( тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

За приписами ст. 94 КК України суд враховує при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання; 2) тяжкість вчиненого діяння; 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 , в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, виявляв і в теперішній час виявляє ознаки хронічного психічного захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми, процес (період спостереження менше року), що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, що слідує зі змісту висновку судово-психіатричного експерта, ставити під сумнів який у суду відсутні підстави.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України - поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році та виправдовування, тимчасової окупації частини території України, розпочатої у 2014 році, та приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах звичайного нагляду, оскільки в амбулаторному порядку не зможе дотримуватися медичних вказівок лікарів та самостійно приймати ліки, що було з`ясовано під час судового розгляду справи.

Положеннями ст. 94 КПК України визначено види примусових заходів медичного характеру, які суд може застосувати залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування в примусовому порядку.

Зі змісту ч. 2 ст. 513 КПК України вбачається, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Сукупність наведених доказів свідчить про те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечні діяння в стані неосудності, у зв`язку з чим останній не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічних вад, на даний час не видужав, у зв`язку з чим не підлягає кримінальній відповідальності, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, що в даному випадку буде відповідати як інтересам особи, так і інтересам суспільства.

Таким чином, клопотання слідчої визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України підлягає скасуванню арешт майна, накладений за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.04.2024.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 92, 93 ,94 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника слідчого відділу Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_12 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом в примусовому порядку.

Речовий доказ - мобільний телефон Redmi 7A чорного кольору у чорному силіконовому чохлі з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім картами мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з пін-кодом, яким користується ОСОБА_4 ,що зберігається у камері зберігання речових доказів Охтирського РВП ГУНП в Сумській області згідно з квитанцією № 001985 від 02.05.2024 - після набрання законної сили ухвалою суду повернути власнику, скасувавши арешт майна, накладений за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.04.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 3 березня 2025 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1