Справа № 592/2090/25
Провадження № 1-кп/592/379/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0004469 від 24.12.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, поза штатом стрільця в/ч НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, який дотепер продовжений відповідними Указами Президента України та Законами України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.11.2024 за №314 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця-оператора механізованого відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та враховано таким, що 02.11.2024 справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2024 № 218 капітана ОСОБА_6 призначеного наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 29.07.2024 за №390 на посаду заступника командира механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу вважати таким, що 01.08.2024 прийняв справи та посаду і приступив до виконання обов`язків.

Згідно положень ст.ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, заступник командира механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , капітан ОСОБА_6 за своїм службовим становищем та військовим званням є безпосереднім начальником для солдата ОСОБА_4 .

Під час проходження військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_4 відповідно положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь», і далі виконує його.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Однак, солдат ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 125, 126, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, близько 10 години 59 хвилин 24.12.2024, перебуваючи на території тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 що за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та інших, відкрито відмовився виконати наказ у формі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 №396 дек від 23.12.2024, доведений заступником командира механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , капітаном ОСОБА_6 про вибуття на бойове чергування на СП «Оса» поблизу АДРЕСА_3 .

Відкрита відмова солдата ОСОБА_4 , виконати письмовий наказ - бойове розпорядження командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 №396 дек від 23.12.2024, потягла за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та покаявся .

Підтвердив, що з 25.08.2022 серпня проходить військову службу у лавах ЗСУ. За час служби був нагороджений медалями «Ветеран війни» та « Захист рідної держави».

24.12.2024 невдовзі до оголошення наказу почував себе не добре оскільки підвищився тиск. Йому зачитали наказ але за станом самопочуття вважав, що може не дійти до місяці призначення. Тому відмовився від виконання наказу. Наслідки невиконання наказу розуміє, оскільки його вчинок міг спонукати інших до невиконання наказу. Разом з цим висловив готовність нести покарання, а також бажання довести те, що він виправився і бажає продовжити військову службу.

Окрім показів обвинуваченого його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також наступними доказами.

Довідкою ВЛК від 21.11.2024 з якої вбачається, що ОСОБА_4 за станом здоров`я придатний до військової служби.

Довідкою від медичного працівника в/ч НОМЕР_1 від 24.12.2024 з якої вбачається, що ОСОБА_4 за станом здоров`я може виконувати бойові завдання.

Покази обвинуваченого та зазначені довідки поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ним злочину при наведених вище обставинах, є логічними та узгоджуються між собою. Обвинувачений добровільно надав логічні й послідовні покази, якими підтвердив вчинення злочину. У зв`язку з цим у суду немає сумнівів у добросовісності позицій сторін кримінального провадження.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження інших доказів визнано судом не доцільним, проти чого сторони кримінального провадження не заперечували, оскільки обставини ніким не оспорювалися та немає сумнівів у добросовісності їх позиції.

При призначенні покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані про особу, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.

ОСОБА_4 раніше не судимий, покаявся, сприяв органам досудового слідства і суду у розкритті кримінального правопорушення, має державні нагороди, проходить військову службу з 25.08.2022, бажання довести те, що він виправився і бажає стати гідним членом суспільства і ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Згідно роз`яснень п. 8 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижче від нижчої межі, встановленої в санкції статті, може мати місце за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Виходячи зі змісту ст. 69 КК України, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

На підставі викладеного, враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, конкретні обставини вчинення злочину, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, суд приходить до переконання про можливість при призначенні покарання, застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України у вигляді позбавлення волі.

При цьому суд вважає, за можливе застосувати ст. 62 КК України з заміною позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді застави залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 60 560 грн..

Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 60 560 грн. повернути особі, яка її внесла.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 24.12.2024 по 02.01.2025.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, обвинуваченим у той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та іншим присутнім учасникам розгляду. Відсутнім учасникам розгляду направити копію вироку не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_1