ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2069/25
провадження № 1-кс/753/405/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000075, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

до Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000075, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 30 січня 2025 року клопотання було передано до провадження судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що відділом дізнання Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000075, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 24 січня 2025 року до чергової частини Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від директора КНП "Київська міська клінічна лікарня №1" про те що 22 січня 2025 року невстановлена особа перебуваючи в приміщенні КНП "Київська міська клінічна лікарня №1", за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 121 надала виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19 травня 2024 року видану на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ознаками підробки.

В ході огляду місця події від 24 січня 2024 року, що проводився в нежитловому приміщенні, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 121, у вказаному приміщенні виявлено: Виписку із медичної карти амбулаторного хворого від 19 травня 2024 року видану на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено та поміщено до спеціального пакету НПУ «WAR1924107».

Постановою дізнавача відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 25 січня 2025 року вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000075, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

З метою забезпечення збереження вказаного речового доказу, посилаючись на положення статей 98, 167, 170 КПК України прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив клопотання задовольнити з підстав викладених у ньому.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та долучені докази, дійшов такого висновку.

Як визначено частиною другою статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом, чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його пошкодження, знищення, відчуження.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи. Виходячи із змісту зазначеної норми закону можна дійти висновку, що майно на яке можливо накласти арешт не обов`язково повинно перебувати у власності підозрюваного, обвинуваченого, а може перебувати у власності третіх осіб, що також випливає з положень ст. 174 КПК України, де арешт майна може бути скасований за клопотанням «підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження».

Відповідно до статті 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Арешт може бути накладено на нерухоме майно і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Отже, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 ККУкраїни, вилучені документи відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки можуть містити інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту вчинення кримінального правопорушення або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зважаючи на правову підставу для арешту майна, слідчий суддя вважає, що незастосування запобіжного заходу у виді арешту майна створить ризики переховування, знищення або спотворення інформації, яка має значення для досудового розслідування, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000075, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на виписку із медичної карти амбулаторного хворого від 19 травня 2024 року, видану на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку вилучено та поміщено до спеціального пакет НПУ «WAR1924107».

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1