Справа№938/1912/24
Провадження № 1-кп/938/45/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2024 за №0000141, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Перехресне Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працюючого фельшером з медицини невідкладних станів КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради», одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

В провадженні Верховинського районного суду Івано- Франківської області перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2024 за №0000141, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, а саме в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Так досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_3 було обрано депутатом Перехреснянської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, повноваження якого почалися з 25.11.2015 року відповідно до рішення І сесії VII демократичного скликання вказаної сільської ради.

У частині 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену в пункті 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону, зобов?язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, декларація суб?єкта декларування, який припинив діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089 (зі змінами), затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Частиною 1 Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб?єктом декларування на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб?єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

У порушення вказаних вимог, ОСОБА_3 будучи суб?єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якого закінчилися 03.12.2020 року, в день відкриття І сесії VIII демократичного скликання Верховинської селищної ради Івано-Франківської області, діючи умисно, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року по даний час, перебуваючи за місцем проживання у селі Перехресне, Верховинського району, Івано-Франківської області, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов?язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідної декларації, всупереч вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, тобто за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 подав клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Також зазначив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, визнає повністю та йому зрозумілі наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття даного кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження щодо нього, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності і звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 366-3 КК України. Обговоривши заявлене клопотання та заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд постановляє ухвалу про наступне.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ст.9 КПК).

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від досудового розслідування або суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2018 року № 665/2387/14-к встановлено, якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

Також об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 05.04.2021 року (справа № 328/1109/19) зробила висновок щодо застосування положень ст. 49 КК України: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч.1 ст.49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, з огляду на приписи ст.12 КК України, є кримінальним проступком, оскільки найбільш суворим покаранням, в редакції кримінального Закону, який діяв на дату його вчинення ОСОБА_3 (01.04.2021), було покарання у виді громадських робіт.

За змістом вимог п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч.8 ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Нормою статті 314 КПК України встановлено, що суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з обвинувальним актом кримінальне правопорушення передбачене ст.366-3 КК України, яке інкриміноване ОСОБА_3 , вчинене 01.04.2021 року (строк подання декларації за 2020 рік) і станом на день розгляду клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення цього проступку, строки притягнення його кримінальної відповідальності, минули.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав подане ним письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду. Крім того, судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. При цьому обвинувачений ствердив, що розуміє наслідки такого звільнення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, із врахуванням положень ст.49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду, та не вчинив нового кримінального правопорушення, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення чи його ухиляння від явки на виклик слідчого, прокурора чи суду.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та, враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку передбаченого ст.366-3 КК України, з моменту вчинення якого, а саме з квітня 2021року, на час розгляду кримінального провадження в суді минуло більш ніж три роки, і обвинувачений в судовому засіданні надав свою згоду для його звільнення від кримінальної відповідальності за спливом строків давності, суд приходить до переконання про обґрунтованість клопотання обвинуваченого.

Крім того, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України», відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку із наведеним, слід звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.366-3 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Керуючись статтями 12, 49, 366-3 КК України, статтями 26, 284-286, 288, 372, 376, 392 КПК України, суд,

У х в а л и в:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.366-3 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя ОСОБА_5