УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2024 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень від 09.09.2024 у день їх складання.
Постановою старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 16.09.2024 ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.
Повідомляє суду, що оскаржувану постанову про зупинення досудового розслідування було отримано ним 18.11.2024, під час участі у слідчих діях та вручення йому слідчим примірника клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Таким чином, дану скаргу подано у межах встановленого 10-денного строку з дня отримання ним копії постанови.
Зазначає, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.
Крім того, згідно з ч. 2 цієї статті, до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Частина 4 статті 280 КПК України встановлює, що досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.
Оскільки на стадії досудового розслідування постанова про оголошення щодо нього розшуку від 16.09.2024 оскарженню не підлягає, у даній скарзі не заявляється окрему вимогу про її скасування, проте, серед іншого, наводяться аргументи щодо її незаконності.
Згідно з ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.
До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.
Тобто, передумовою для оголошення в розшук підозрюваного є нез`явлення без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умовами його належного повідомлення про такий виклик.
По-перше, підставою для оголошення його в розшук було те, що на думку слідчого він з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення переховується від органів досудового розслідування та суду. Такі мотиви слідчого протирічать кримінальному процесуальному законодавству та дійсним обставинам.
Згідно витягу з ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 240 КК України було внесено 20.10.2023.
02.07.2024 він виїхав за межі території України з необхідністю проходження реабілітації з метою відновлення свого здоров`я та функціонального стану, оскільки має інвалідність ІІ групи.
09.09.2024 його матері, з якою він проживає за різними адресами, а тому не є членом його сім`ї у розумінні КПК України, були вручені повідомлення про підозру, а також повістки на його ім`я для проведення слідчих дій до слідчого управління ГУНП в Запорізькій області на 12.09.2024 о 10 год. 00 хв., на 13.09.2023 на 10 год. 00 хв. та на 16.09.2024 о 10 год. 00 хв.
Звертає увагу, що до цього часу він жодного разу не отримував повідомлення про виклик за місцем свого проживання або іншим шляхом, як це передбачено КПК України, не залучався до проведення слідчих дій тощо.
Тобто, тільки 09.09.2023 ОСОБА_6 стало відомо про те, що відносно нього проводиться досудове розслідування та що йому потрібно у такі короткі строки повернутися до України та прийняти участь у слідчих діях майже терміново.
Тим не менш, ним було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом, яка завчасно повідомила слідчого про вказані обставини шляхом направлення заяви про відкладення слідчих дій від 11.09.2024, проте останнім все одно було винесено постанову про оголошення його у міжнародний розшук.
Повістки щодо його явки 19.09.2024, 20.09.2024, 23.09.2024 було направлено лише його захиснику, засобами поштового зв`язку за адресою його місця проживання йому також не направлялися, та його захисником було подано заяву про відкладення слідчих дій від 23.09.2024.
Тобто, протягом всього часу проведення досудового розслідування до 24.09.2024 він не був належним чином повідомлений про виклик до слідчого для проведення слідчих дій.
Події, які мали місце після 24.09.2024, у даній скарзі не зазначаються заявником, оскільки вони не мають значення для вирішення питання щодо законності оскаржуваного рішення слідчого.
Зокрема, судом встановлено: «Відтак, правових підстав для висновку про те, що ОСОБА_6 не з`являвся на виклики слідчого без поважних причин, або навмисно уникав одержання повідомлення про підозру, яке також не вручено у порядку, передбаченому КПК України, слідчий суддя не вбачає».
По-друге, до зупинення досудового розслідування слідчий не виконав всі необхідні та можливі слідчі (розшукові) дії та інші процесуальні дії, як це передбачено п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.
Вважає, що станом на дату винесення оскаржуваної постанови слідчим не було вчинено всі можливі дії, пов`язані з повідомленням його про необхідність прибути до органів досудового розслідування для проведення слідчих дій; не перевірено інформацію щодо перебування його на лікуванні, не зроблено запити до відповідних закладів охорони здоров`я для встановлення відповідної інформації тощо.
Винесення постанови про зупинення кримінального провадження на тій стадії було передчасним та таким, що порушує його права на справедливий та своєчасний розгляд даної справи.
Окрім слідчих та процесуальних дій, які слідчий мав можливість здійснити, але не зробив цього, є й ті, що фактично було проведення останнім після зупинення досудового розслідування відносно нього.
Додаткова звертає увагу, що факт наявності постанови про відновлення досудового розслідування не поновлює його порушені права оскаржуваним рішенням слідчого. Такої правової позиції дотримується й Верховний Суд у подібних справах.
У постанові ВС у справі № 235/7266/21 від 05.07.2023 зазначено:
«Необґрунтованим є і доводи прокурора про те, що у слідчого судді відсутні повноваження на скасування рішення про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні після його відновлення за рішенням уповноваженої особи. Закон не встановлює заборони щодо скасування рішення слідчого про зупинення досудового розслідування після його відновлення. За приписами ч. 2 ст. 305 КПК провадження за скаргою на рішення слідчого закривається у разі самостійного скасування цього рішення слідчим, прокурором, чого у цього кримінальному провадженні зроблено не було.
Скасування постанови про зупинення досудового розслідування і відновлення досудового розслідування має вочевидь різні правові наслідки, адже строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування включається у строк досудового розслідування (див. серед інших постанову ККС ВС від 06.06.2023 в справі № 343/828/22, провадження № 51-2547км23), тоді як строк із дня винесення такої постанови до винесення постанови про відновлення кримінального провадження у строк досудового розслідування не включається, що прямо впливає на визначення дати його закінчення».
Крім того, вказує, що у ст. 6 Європейської конвенції з прав людини закріплено, «що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом». Безпідставне затягування досудового розслідування, що випливає з факту скасування постанови про зупинення досудового розслідування, безпідставно відтермінує наслідки закінчення досудового розслідування згідно з ч. 2 ст. 283 КПК України, у тому числі звернення прокурора до суду з обвинувальним актом, тобто порушує право людини на розгляд його справи упродовж розумного строку судом.
28.11.2024 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, з метою в тому числі і дотримання права заявника на доступ до правосуддя, відкрито провадження у даній справі та призначено скаргу до розгляду в порядку ст. 303 КПК України.
09.12.2024 заявник ОСОБА_6 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, при цьому зазначив суду про захист його інтересів у судовому засіданні адвокатом ОСОБА_3 .
В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу за обставин викладених у ній, просив суд дану скаргу задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_5 , заперечували щодо задоволення скарги у зв`язку із її безпідставністю та просили в задоволенні її відмовити.
Вважає, що постанова про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 24.09.2024 є законною, обґрунтованою та такою що не підлягає скасуванню.
Прокурор надав суду письмові заперечення на скаргу з долученими до них додатками. Вважає, що твердження сторони захисту щодо отримання копії оскаржуваної постанови про зупинення досудового розслідування 18.11.2024 під час участі у слідчих діях та врученні примірника клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та таким чином подання скарги у межах встановленого ч. 1 ст. 304 КПК України 10-денного строку з дня отримання копії постанови є таким, що не відповідає дійсності.
Крім того, 17.10.2024 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя розглянуто клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 (в режимі відеоконферен-зв`язку) та адвоката ОСОБА_10 . Перед направленням клопотання до суду, клопотання із усіма матеріалами, у т.ч. постановою про зупинення досудового розслідування від 24.09.2024 вручено стороні захисту.
Під час судового засідання із розгляду клопотання 17.10.2024 слідчим суддею досліджувались надані матеріали до клопотання, у т.ч. постанова про зупинення досудового розслідування від 24.09.2024. У вказаному судовому засіданні головуючим суддею у підозрюваного ОСОБА_6 з`ясовувалось питання щодо отримання ним клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовано. Підозрюваним ОСОБА_6 у судовому засіданні підтверджено факт ознайомлення із клопотанням та усіма матеріалами.
У зв`язку із відсутністю ОСОБА_6 за місцем реєстрації повістки про виклик 12.09.2024 га 10 год. 00 хв., 13.09.2024 на 10 год. 00 хв. та 16.09.2024 на 10 год. 00 хв. вручено його матері ОСОБА_11 яка згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України є близьким родичем підозрюваного. Підозрюваним вказані виклики були проігноровані.
2) За інформацією з ІП «АРКАН» ОСОБА_6 02.07.2024 виїхав з території України та станом на 09.09.2024 не повертався.
3) У період часу з 09.09.2024 до 18.11.2024 ОСОБА_6 фактично переховувався від органу досудового розслідування за кордоном, чим перешкоджав кримінальному провадженню. Проведення слідчих дій із ОСОБА_6 після повідомлення йому про підозру було неможливим через його відсутність на території України.
4) Жодних документів ОСОБА_6 або його захисником ОСОБА_10 , що підтверджували перебування ОСОБА_6 на лікуванні (реабілітації) за кордоном та поважність причини неявки до слідчого, органу досудового розслідування не надано. Заяви адвоката ОСОБА_10 про неможливість прибуття за викликом слідчого від 11.09.2024 та 23.09.2024 не містять документального підтвердження про поважність неможливості явки.
5) ОСОБА_6 лише 18.11.2024 (після повернення на територію України) з`явився до старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 за повісткою про виклик, у зв`язку із чим слідчим 18.11.2023 винесено постанову про відновлення досудового розслідування.
На думку сторони захисту протягом часу проведення досудового розслідування до 24.09.2024 ОСОБА_6 не був належним чином повідомленим про виклик до слідчого для проведення слідчих дій. Вказане твердження спростовується на думку сторони обвинувачення тим, що за повістками про явку на 19.09.2024, 20.09.2024 та 23.09.2024, які направлено адвокату ОСОБА_10 від останньої надійшла заява від 23.09.2024 про відкладення слідчих дій із копіями особистих документів ОСОБА_6 , які підтверджують на їх думку поважність неможливості прибуття. Таким чином, сторона захисту була достовірна обізнана про наявність повісток про виклики до слідчого на вказані дати. Крім того, прокурор вважає, що інформація отримано органом досудового розслідування про перетин ОСОБА_6 державного кордону України 02.07.2024 та неявка останнього на неодноразові виклики до слідчого, надали слідчому достатньо підстав для оголошення у розшук підозрюваного ОСОБА_6 та подальше зупинення досудового розслідування.
Посилання сторони захисту що слідчим не перевірено інформацію щодо перебування ОСОБА_6 на лікуванні, не направлення запитів до відповідних закладів охорони здоров`я є безпідставними через виїзд підозрюваного за межі державного кордну України.
09.09.2024 у вищевказаному кримінальному провадженні 09.09.2024 старшим слідчим слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру гр. ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.
Згідно постанови старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 16.09.2024, підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародних розшук.
18.11.2024, слідчим, ОСОБА_12 та його адвокату ОСОБА_10 було вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 240 КК України.
Аналізуючи на предмет законності оскаржувану постанову, слідчий суддя надходить до наступного.
Таким чином ухвалами слідчого судді вже надана оцінка доказам та підставам перебування гр. ОСОБА_6 за межами території України, його неявок до слідчого управління ГУНП в Запорізькій області у зв`язку з необхідністю проходження реабілітації (оскільки має інвалідність ІІ групи) за кордоном та відстутності його наміру переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Враховуючи те, що за інформацією з ІП «АРКАН» ОСОБА_6 02.07.2024 виїхав з території України та станом на 09.09.2024 не повертався, тобто задовго до повідомлення про підозру, яке відбулося 18.11.2024, вказане спростовує висновок органу досудового розслідування про можливість переховування останнього від органу досудового розслідування та/або суду. Більш того, ОСОБА_6 під час розгляду клопотання слідчого щодо застосування відносно нього спочатку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а потім в ході розгляду клопотання слідчого щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повідомляв суду, що він перебуває з необхідністю проходження реабілітації за кордоном та не зловживає своїми правами, оскільки за викликом суду приймає участь в судових засіданнях під час розгляду вищевказаних клопотань у відеоконференції, а не має можливості одразу прибути до органу досудового розслідування, проте після повернення на територію України, він одразу з`явився до слідчого.
Суд вважає, що при постановленні оскаржуваної постанови про зупинення досудового розслідування не прийнято до уваги посилання у клопотаннях захисника про відкладення проведення слідчих дій від 11.09.2024 та від 23.09.2024, а саме про те, що: ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи та проходить станом на час подання таких заяв, медичну реабілітацію за кордоном, що унеможливлює його прибуття до м. Запоріжжя для участі у слідчих діях визначені дати і його мета перебування за кордоном ОСОБА_6 не вичерпана, оскільки останній не завершив запланований курс реабілітації. Причому, захисником також наголошувалося, що досудове розслідування триває з 20.10.2023 та протягом такого тривалого часу, до 09.09.2024, його жодного разу не було викликано для проведення слідчих та/або процесуальних дій, щоб він міг спланувати своє лікування будучи обізнаним про всі обставини. Таким чином, забезпечити явку підзахисного ОСОБА_6 до слідчого управління ГУНП в Запорізькій області не було можливості у такі короткі строки з поважних причин, у зв`язку з чим, захисник ОСОБА_10 прохала вважати неприбуття на виклик ОСОБА_6 до слідчого управління ГУНП в Запорізькій області 12.09.2024, на 13.09.2024, 16.09.2024, 19.09.2024, 20.09.2024 та на 23.09.2024 з поважних причин та відкласти проведення слідчих дій.
Отже, станом на час винесення постанови 24.09.2024 місце перебування ОСОБА_6 за кордоном слідчому слідчого управління ГУНП в Запорізькій області було відоме, і органом досудового розслідування така інформація не перевірена; не з`ясовано його перебування на лікуванні, не зроблено запити до відповідних закладів охорони здоров`я для встановлення відповідної інформації тощо, наявності стану хвороб.
Слід зазначити, що запит про міжнародну правову допомогу відповідно до загальних засад міжнародного співробітництва є формою звернення слідчого, прокурора до компетентних органів іноземних держав про проведення ними процесуальних дій, виконання яких необхідне для досудового розслідування, яке він здійснює. Проведення таких процесуальних дій компетентним органом іноземної держави є елементом міжнародного співробітництва під час кримінального провадження.
Суду не було надано жодних даних щодо виконання постанови слідчого від 16.09.2024 про оголошення міжнародного розшуку гр. ОСОБА_6 . Оголошення міжнародного розшуку передбачає, насамперед, вжиття комплексу розшукових, інформаційно-довідкових та інших заходів, спрямованих на отримання інформації про особу або встановлення її місцезнаходження, в тому числі з метою її арешту та екстрадиції.
Крім того, звертаючись із запитами про міжнародну правову допомогу до компетентних органів іноземних держав, орган досудового розслідування реалізує своє право на збирання доказів.
Досудовим розслідуванням не представлено відомостей про перевірку відповідності посилань захисника ОСОБА_10 щодо місця знаходження її підзахисного гр. ОСОБА_6 .
Слідчому достовірно було відомо про перебування ОСОБА_6 за кордоном, що унеможливлювало його прибуття до м. Запоріжжя для участі у слідчих діях у визначені ним дати.
Крім того, варто уваги і те, що зі змісту постанови слідчого взагалі не зазначено про обставини щодо розгляду клопотань сторони захисту про відкладення проведення слідчих дій від 11.09.2024 та від 23.09.2024, та визнання неповажних причин неявок ОСОБА_6 до слідчого управління ГУНП в Запорізькій області. Доданий стороною обвинувачення в ході розгляду справи рапорт слідчого у кримінальному провадженні про неявки ОСОБА_6 на виклики повісткою на 12.09.2024, 13.09.2024, 16.09.2024, статус якого визначений як внутрішній документ поліції, недостатньо, щоб констатувати факт того, що місцезнаходження підозрюваного невідоме. Верховний Суд в своїх постановах від 20.05.2020 по справі № 524/5741/16-а, 27.06.2019 року по справі № 560/751/17, від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17 прийшов до висновку, що рапорти поліцейських не можуть слугувати доказом ухилення від органу досудового розслідування, адже поліцейські є зацікавленими особами.
Постанова не містить переліку конкретних слідчих та інших дій, які мали бути здійснені слідчим для встановлення місцезнаходження та виклику підозрюваного перед зупиненням досудового розслідування. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що слідим не було здійснено всього обсягу слідчих дій, які б давали підстави для прийняття рішення про зупинення досудового розслідування.

Постанова про зупинення кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які обумовлюють її зупинення, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, а також виконання завдань кримінального провадження.

Підстави для зупинення кримінального провадження визначені ст. 280 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 і ч. 2 ст. 280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо:

1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком;

2) підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме;

2 - 1 ) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування;

3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

4) наявні об`єктивні обставини, що унеможливлюють подальше проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану;

5) уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та підозрюваним надано письмову згоду на проведення такого обміну. Рішення про зупинення досудового розслідування з цієї підстави оскарженню не підлягає.

До зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для встановлення місцезнаходження особи, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного: допитів родичів, сусідів, знайомих, накладення арешту на кореспонденцію, її огляду та виїмки, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та з електронних інформаційних систем, її дослідження, направлення запитів до різних установ (лікарень, моргів, військкоматів, паспортної служби, підприємств, організацій тощо) (ч. 5 ст. 280 КПК України).

Згідно ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення розшуку підозрюваного може бути доручено оперативним підрозділам.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені законами України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя насамперед звертає увагу на те, що всупереч даним нормам закону, слідчий виявивши перебування підозрюваного ОСОБА_6 у зв`язку з медичною реабілітацією за кордоном, та не отримавши підтвердження про його стан здоров`я, не надав цьому належну оцінку. Таким чином, діями слідчого порушено презумпцію невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слідчий знаючи про місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 у зв`язку з медичною реабілітацією за кордоном, за повідомлення його захисника, зробив висновки про невідоме його місцезнаходження та ухилення від органів слідства та суду, що свідчить про формальний характер цієї постанови, оскільки вона повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Отже, даних, а також обґрунтованих висновків про переховування підозрюваного від слідства, постанова по зупинення досудового розслідування від 24.09.2024 не містить. Оскаржувана постанова про зупинення досудового розслідування, сама по собі, на переконання слідчого судді, є передчасною та не належним чином вмотивованою. При цьому, чинний КПК прямо передбачає що до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе (ч. 2 ст. 280 КПК). З наданих суду матеріалів не вбачається, що слідчий, станом на момент винесення постанови про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000317, виконав слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку гр. ОСОБА_6 .

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що чітко вказано ч. 2 ст. 8 КПК України.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 9 КПК України, у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, неодноразово встановлював у своїх рішеннях наявність порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., коли у процесі одержання доказів обмежувались права і свободи, гарантовані Конвенцією, зокрема її статтею 6 «Право на справедливий суд», статтею 8 «Право на повагу до приватного і сімейного життя».

Європейський суд з прав людини зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (§34 рішення у справі Тейксера де Кастро проти Португалії від 09.06.1998, §54 рішення у справі Шабельника проти України від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, недоторканість житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Крім того, постанова про зупинення кримінального провадження не була вручена та надіслана гр. ОСОБА_6 .

У своїй скарзі заявник посилається на те, що копію постанови про зупинення досудового розслідування було отримано ним 18.11.2024.

З пояснень у судовому засіданні представника заявника та пояснень слідчого ОСОБА_5 було встановлено, що ОСОБА_6 фізично оскаржувану постанову було отримано 18.11.2024, оскільки він до цього часу був відсутній в Україні.

На запитання суду, слідчий пояснив, що до цього часу (18.11.2024) постанова про зупинення досудового розслідування вручалася захиснику ОСОБА_10 (до 17.11.2024), проте, ці твердження, без належних доказів, не є переконливими. Тобто з викладеного слід зробити висновок, що фактично копія постанови слідчого про зупинення досудового розслідування, захисником ОСОБА_10 не отримувалась.

Отже, встановити точну дату направлення та отримання представником заявника копії оскаржуваної постанови слідчого не представляється можливим, а відтак твердження заявника про отримання ним копії постанови про закриття кримінального провадження 18.11.2024 заслуговують на увагу, оскільки є не спростованим.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що висновки органу досудового розслідування про порушення заявником строку на оскарження постанови слідчого є передчасними, оскільки кримінальний процесуальний закон початок строку оскарження процесуального рішення слідчого у формі постанови пов`язує з днем отримання особою його копії, водночас у слідчого судді не було достовірних відомостей, які б спростовували доводи заявника чи його представника, викладені у скарзі та у судовому засіданні про отримання ОСОБА_6 копії постанови слідчого про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000317 саме 18.11.2024.

Слід зазначити, що у разі виникнення сумнівів щодо дотримання особою, яка подала скаргу строку на оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, слідчий суддя має перевірити викладені у скарзі доводи стосовно дати отримання цією особою копії оскаржуваної постанови, а тому підстав вважати, що гр. ОСОБА_6 пропущено строк на оскарження постанови слідчого про зупинення кримінального провадження не має.

Враховуючи зазначене, проаналізувавши надані заявником докази, беручи до уваги пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга є обґрунтованою, оскільки слідчим не було обґрунтовано висновку про переховування гр. ОСОБА_6 від слідства, а інших підстав для зупинення досудового розслідування прокурором у судовому засіданні не наведено, не було доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно без поважних причин ухилявся від органів слідства та суду, а вжитими заходами фактичне його місцезнаходження встановити не виявилось можливим.

Отже, на переконання слідчого судді, рішення про зупинення досудового розслідування було передчасним, а тому постанова слідчого від 24.09.2024 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000317 від 24.09.2024 за ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 240 КК України підлягає скасуванню.

У п. 30 рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99 від 27.09.2001, Європейський Суд з прав людини зазначив: «…Незважаючи на те, що п. 1 ст. 6 Конвенції прав людини зобов`язує суди мотивуючи свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент…». Тобто, ступінь необхідності детально мотивувати аргументи сторін кримінального провадження визначається слідчим суддею з урахуванням обставин справи. У зазначеній справі слідчий суддя надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 280, 281, 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 24.09.2024 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000317 від 24.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 240 КК України задовольнити.

Постанову старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 24.09.2024 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000317 від 24.09.2024 за ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 240 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 11.12.2024.

Повний текст ухвали виготовлено 16.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1