Провадження № 1-кс/686/90/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Хмельницькому клопотання ОСОБА_4 про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні №0000034,-

встановив:

30.12.2024 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із клопотанням про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні №0000034.

Встановлено, що клопотання надійшло до суду 30 грудня 2024 року та неодноразово призначалося до судового розгляду.

У судове засідання із розгляду означеного клопотання, призначене на 14.01.2025, ОСОБА_4 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки про виклик поштою, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення із повісткою про виклик було вручено 07.01.2025 особисто ОСОБА_4 .

У зв`язку із неявкою ініціатора клопотання, судовий розгляд клопотання було відкладено на 03.02.2025.

У судове засідання із розгляду означеного клопотання, призначене на 03.02.2025, ОСОБА_4 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки про виклик поштою, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення із повісткою про виклик було вручено 29.01.2025 особисто ОСОБА_4 .

У зв`язку із неявкою ініціатора клопотання, судовий розгляд клопотання було відкладено на 18.02.2025, про час та місце розгляду справи останній був повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки про виклик поштою, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення із повісткою про виклик було вручено 07.02.2025 особисто ОСОБА_4 .

Однак у судове засідання із розгляду означеного клопотання, призначене 18.02.2025, ОСОБА_4 втретє не з`явився та жодних доказів поважності причин своєї неявки не надав.

Прокурор у судовому засіданні просив залишити подане ОСОБА_4 клопотання без розгляду у зв`язку із систематичною неявкою останнього в судове засідання.

Ч. 6 ст. 28 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Отже, кримінально-процесуальним законом не врегульовано алгоритму дій слідчого судді у разі неявки ініціатора клопотання про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні в судове засідання.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, до яких відноситься, зокрема, законність та верховенство права.

Із висновків щодо застосування норм права, викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі № 0306/7567/12 слідує, що коли нормами кримінально-процесуального закону відповідну ситуацію прямо не передбачено, є необхідним та можливим застосування аналогії права. Зазначена можливість встановлена частиною 6 статті 9 КПК, згідно з якою коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються встановлені частиною першою статті 7 КПК загальні засади кримінального провадження. Однією з таких засад є законність, що включає обов`язок суду, як і інших органів державної влади, неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства.

У п. 77-82 постанови Великої Палати Верховного Суду 08 червня 2022 року, у ухваленій у справі № 2-591/11, суд виснував, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права

А тому, у зазначеній ситуації слідча суддя вважає за доцільне застосувати аналогію процесуального права, зокрема положень ч.3 ст. 306 КПК України, за змістом якої розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що слідчий суддя не в праві проводити розгляд клопотання про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні за відсутності особи, яка його подала, за будь-яких умов.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Ч. 1 ст. 136 КПК України передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Клопотання ОСОБА_4 перебувало в провадженні слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з 30.12.2024. Така тривалість судового провадження об`єктивно зумовлена необхідністю вжиття суддею процесуальних заходів для належного повідомлення ініціатора клопотання про розгляд справи.

Враховуючи положення ст. 7 КПК України, справедливий судовий розгляд має ґрунтуватися на принципі рівності сторін, який передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Оскільки законом створені найбільш сприятливі умови для швидкого захисту порушених прав під час досудового розслідування, ініціатор клопотання, звертаючись до слідчого судді повинен добросовісно користуватися такою процесуальною можливістю та з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень. Неявка належно повідомленого ініціатора клопотання дає слідчому судді право залишити його клопотання без розгляду, що не позбавляє його права повторно звернутися до суду. Отже, таким чином, за умов добросовісного користування своїми процесуальними правами ініціатором клопотання, вони порушені не будуть та доступ до суду не буде обмежений.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його, утримуватися від використання приймів, які пов`язані із зволіканням розгляду справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Європейський суд з прав людини у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У судові засідання, призначені на 14.01.2025, 03.02.2025 та 18.02.2025, незважаючи на обізнаність про день та час судового розгляду клопотання, ОСОБА_4 не з`явився та не повідомив про причини неявки.

Така поведінка ініціатора клопотання, на думку слідчого судді, свідчить про його зловживання своїми процесуальними правами та перешкоджає розгляду клопотання слідчим суддею.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що неявка ініціатора клопотання у судове засідання свідчить про відсутність зацікавленості у ефективному та своєчасному розгляді його клопотання, втрату до нього інтересу та про неналежне ставлення до наданих йому процесуальних прав та покладених обов`язків, слідчий суддя позбавлений можливості ухвалити будь-яке інше законне рішення за відсутності ініціатора клопотання, тому подане на адресу слідчої судді клопотання має бути залишене без розгляду.

На переконання слідчого судді, вказане рішення не порушує прав ініціатора клопотання, оскільки не позбавляє його права повторно звернутися до суду. Тому, за умов добросовісного користування своїми процесуальними правами ініціатором клопотання, вони порушені не будуть та доступ до суду не буде обмежений.

Керуючись ст.ст. 7, 9 ч. 6, 306, 307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні №0000034 залишити без розгляду.

Роз`яснити ініціатору клопотання, що залишення клопотання без розгляду не позбавляє його можливості повторно звернутись до слідчого судді, в порядку передбаченому КПК України.

Копію ухвали направити для відома ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя