Справа № 405/3130/24
1-кп/405/140/24
УХВАЛА

23 грудня 2024 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький в кримінальному провадженні № 0000562 у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України

клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження у відношенні обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання та в подальшому продовження останнім запобіжних заходів. В обґрунтування заявлених клопотань прокурор посилається на наявність ризиків можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків, а також вчинення інших кримінальних правопорушень. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України, а ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який було вчинено за попередньою змовою групою осіб під час відбування покарання за попереднім вироком, мають не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, не мають міцних соціальних зв`язків та офіційних джерел доходу. Кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії судового провадження, свідки, показання яких мають важливе значення для вирішення справи по суті, ще не допитані судом. Враховуючи наведені обставини, а також те, що кримінальні правопорушення, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , мають високій ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкістю кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, що має наслідки не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення та суспільства в цілому, застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть змоги запобігти наведеним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вказавши на можливість зміни стосовно його підзахисного запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 заперечила проти продовження строку тримання свого підзахисного під вартою, зазначивши, що вказані прокурором підстави для продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні, а наведені прокурором ризики не доведені, оскільки її підзахисний фактично відбуває покарання за іншим вироком суду, а тому будь-які ризики є безпідставними в умовах відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, підтримавши позиції своїх захисників.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України).

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого (ч. 2 ст. 255-1 КК України) та тяжкого (ч. 2 ст. 307 КК України) злочинів, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину (ч. 2 ст. 307 КК України), за вчинення яких кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2024 у відношенні ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.05.2024.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.04.2024 у відношенні ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.05.2024 із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240 гривень.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2024 дію запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовжено по 16.01.2025 включно.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При цьому, судове провадження триває, наступне судове засідання у справі призначено на 27.01.2025, а достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останніх судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яким інкриміновано вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб, опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їм в разі визнання їх винуватими у інкримінованих їм злочинах, та беручи до уваги те, що останні мають не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, офіційно не працевлаштовані, тобто офіційного та постійного джерела доходу не мають, не мають стійких соціальних зв`язків, а отже можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом. За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо останніх запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Доводи сторони захисту на користь обвинувачених у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків. Тобто в даному випадку наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.

При цьому, відповідно до положень ч. 5 ст. 182, ч. 3-4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає можливим визначити обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 , його особу, матеріальний стан, суд приходить до висновку щодо визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 242240 гривень, що відповідає 80 прожитковим мінімумам для працездатних осіб, та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

У разі внесення обвинуваченим ОСОБА_7 визначеної застави, на нього відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слід покласти визначені ч. 5 ст. 194 КПК обов`язки, а саме: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Враховуючи положення п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 197, 331, 369 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою задовольнити.

Дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України, у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто з 23 грудня 2024 року по 20 лютого 2025 року включно.

Дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України, у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто з 23 грудня 2024 року по 20 лютого 2025 року включно.

Визначити розмір застави в сумі 242240 гривень, яка може бути внесена на рахунок отримувача № UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу: застава за ОСОБА_7 .

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 по 20.02.2025 виконувати наступні обов`язки:

прибувати за викликом до суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Попередити обвинуваченого ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Строк дії ухвали визначити по 20 лютого 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_8