Справа № 487/664/25
Провадження № 1-кс/487/1215/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000127 від 28.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про арешт майна

встановив:

30.01.2025 прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000127 від 28.01.2025, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на автомобіль ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 , відповідно до реєстраційної картки власником є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент ДТП фактично перебував у володіння ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , із забороною в розпорядженні та відчуженні такого майна. Просив розглянути дане клопотання без участі власників майна.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що зазначене вище майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ст. 170 КПК України на вилучене майно необхідно накласти арешт.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000127 від 28.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.01.2025 близько 14:20 годин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 керуючи автомобілем ВАЗ-21011 р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи виїзд з вул. Покровської в с. Чорнобаївка на автодорогу (М-14-02) під`їзний шлях до м. Херсона, який пролягає через с. Чорнобаївка Херсонського району, Херсонської області, допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi L200, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 який рухався по автодорозі (М-14-02) під`їзний шлях до м. Херсона, зі сторони м. Херсон в напрямку м. Миколаїв. Внаслідок ДТП водій автомобіля ВАЗ помер у лікарні, пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , водій автомобіля Mitsubishi та пасажир військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження.

28.01.2025 року проведено огляд ділянки проїзної частини автодороги (М-14-02) під`їзний шлях до м. Херсона в районі виїзду з вул. Покровської в с. Чорнобаївка Херсонського району Херсонської області. Під час огляду, відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України, було вилучено автомобіль Mitsubishi L200, р.н. НОМЕР_2 , також було вилучено автомобіль ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 .

Зазначені транспортні засоби транспортовано на спеціальний майданчик ГУНП в Херсонській області за адресою: Херсонська область, с. Чорнобаївка, Миколаївське шосе, 5.

Автомобіль ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 , відповідно до реєстраційної картки належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однак на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

29.01.2025 постановою слідчого у даному кримінальному провадженні вилучене майно визнано речовим доказом.

У зв`язку з викладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вилученого майна, яке є речовим доказам та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором доведено, що майно, вилучене під час огляду місця події, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме автомобіль ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_1 , відповідно до реєстраційної картки власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент ДТП фактично перебував у володіння ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , із забороною розпорядження ним та відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1