Номер провадження 11-сс/816/568/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

03 грудня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/17231/24 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави та постановити в цій частині нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді застави, оскільки визначений ОСОБА_10 розмір застави не відповідає вимогам ст. 182 КПК;

- захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема особисте зобов`язання, оскільки заявлені ризики не підтверджуються доказами та є припущеннями, в силу вимог ч. 2 ст. 183 КПК до ОСОБА_10 не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, чинний КПК не передбачає випадків для визначення застави в розмірі, який перевищує 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб щодо особи, підозрюваної у вчиненні нетяжкого злочину.

18.10.2024 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погодженим із прокурором Окружної прокуратури м. Суми, звернувся ст. слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_10 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 436-2 КК, а саме, у шахрайстві вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, а також у виправдуванні збройної агресії рф проти України.

17.10.2024 в кримінальному провадженні № 0000271 від 16.06.2021 ОСОБА_10 вручене повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 436-2 КК.

Зважаючи на те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тому слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням певних обов`язків, у разі її внесення.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2024 до ОСОБА_10 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою та із урахуванням ухвали від 18.10.2024 визначено заставу в розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 028 000 грн, а також покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, у разі внесення застави. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що повідомлена ОСОБА_10 підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігти яким можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду, підозрюваний ОСОБА_10 будь-яких клопотань про забезпечення його участі в судовому засіданні до суду апеляційної інстанції не подавав, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційних скарг у його відсутність, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону та не порушує права та законні інтереси підозрюваного.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційні скарги, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 2 ст. 177 КПК), а згідно ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Здійснивши розгляд клопотання слідчого і задовольнивши його, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_10 обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих правопорушень та про існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 436-2 КК, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК, а будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості оголошеної підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому на даному етапі досудового розслідування не оцінюється правильність кваліфікації злочину, а лише з урахуванням доказів встановлюється наявність підстав вважати імовірною та достатньою причетність ОСОБА_10 до обставин, що в ньому розслідуються.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Необхідно зауважити, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_10 в силу тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Врахування тяжкості кримінального правопорушення при цьому має свій раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_10 може перешкоджати кримінальному провадженню, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше (рішення ЄСПЛ у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»).

Є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме те, що підозрюваний обізнаний про їх контактні дані, а тому, може чинити спроби тиску на них, оскільки відповідно ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. При цьому статусу підозрюваного ОСОБА_10 набув лише 17.10.2024, а тому ймовірність вчинення ним певних протиправних дій на перешкоджання здійсненню кримінального провадження може збільшитись.

Слідчий суддя суду першої інстанції вірно врахував, що підозрюваний також може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтувавши наявність цього ризику в своїй ухвалі, тому доводи апеляційних скарг про відсутність встановлених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Разом з тим, колегія суддів, зважаючи на вимоги ч. 1, 2 ст. 183 КПК вважає, що слідчим суддею суду першої інстанції неповно досліджені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, за приписами п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Колегія суддів звертає увагу на те, що стороною обвинувачення не доведено і не надано доказів того, що з моменту вручення ОСОБА_10 повідомлення про підозру останній вчинив будь-які дії на перешкоджання провадженню досудового розслідування, вчиняв тиск на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні або скоїв дії щодо ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.

З урахуванням наведених обставин, особи ОСОБА_10 , який підозрюється у вчиненні нетяжких кримінальних правопорушень, за які йому може бути призначено найсуворіше покарання, передбачене ч. 3 ст. 190 КК, у виді п`яти років позбавлення волі, а також враховуючи фактичні обставини їх вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, кількість епізодів протиправної поведінки останнього, характер їх вчинення, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК), а істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту та покласти передбачені кримінальним процесуальним законом обов`язки.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2024 відносно ОСОБА_13 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України та постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_14 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком випадків отримання необхідного лікування та оголошення повітряної тривоги.

Відповідно ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований та постійно проживає;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

ОСОБА_13 звільнити з під варти та доставити його за місцем застосування домашнього арешту: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на Сумський РУП ГУНП в Сумській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_15 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити ОСОБА_16 , що відповідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Встановити строк дії ухвали до 15.12.2024 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4