Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/257/2025 Справа № 641/896/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2025 року м.Харків

слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

слідчого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уроженця Харківської області, м. Красноград, одруженого, який працює у ТОВ «Харківська роздрібна компанія» водієм, який має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001649 від 25.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин: 24.02.2022 Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу. У ОСОБА_4 , який був про це обізнаним, 25.12.2024 більш точного часу та місця в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_11 та обернення вказаного майна на свою користь. З метою реалізації виниклого злочинного умислу ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 16, по пр-т Петра Григоренка у м. Харкові, підійшов до ОСОБА_11 та розпочав розмову з останнім, в ході якої умисно протиправно, маючи корисливий умисел, спрямований на вимагання передачі грошових коштів, розуміючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи її настання, погрожуючи фізичною розправою, почав вимагати, під приводом виниклого особистого конфлікту, передати йому грошові кошти. 07.02.2025 приблизно о 11.20 ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_11 за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова 44-Б, біля торгового центру «Французський бульвар», де потерпілий ОСОБА_11 побоюючись за своє життя, під погрозою фізичної розправи, діючи під психологічним тиском ОСОБА_4 , передав останньому свої особисті грошові кошти у розмірі 2300 доларів США. Протиправні дії ОСОБА_4 припинені працівниками поліції, в період часу з 13:44 до 14:21, під час затримання особи в порядку ст. 208 КПК України.

07.02.2025 із дотриманням норм ст.ст. 40, 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні, вчиненому в умовах воєнного стану.

08.02.2025 до суду було подано клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Того ж дня, ОСОБА_4 доставлено до Комінтернівського районного суду м. Харкова для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий посилається на те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: допитами потерпілого та свідка, протоколами НСРД, протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України та іншими доказами в сукупності.

Слідчий вказує, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що у вказаному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може: 1) п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик підтверджуються тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, враховуючи передбачене законом покарання, це може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Окрім цього, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, а також активних бойових дій в м. Харкові та Харківській області, це може спонукати ОСОБА_4 до втечі до іншого міста, населеного пункту, щоб переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити аналогічне кримінальне правопорушення. 2) п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 , мешкає в одному під`їзді та являється сусідом з потерпілим ОСОБА_11 та його дружиною, перебуваючи на свободі, може здійснювати тиск та незаконно впливати на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженню, з метою зміни ними свідчень, а зміна показань потерпілих та свідків на користь підозрюваного може позбавити можливості притягти винну особу до кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. 3) п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України - вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення. Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину проти власності. Викладене може свідчити про схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі з корисливою спрямованістю. Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

В клопотанні зазначено, що є достатні підстави вважати, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою та застосування більш м`яких запобіжних заході не може запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме: домашній арешт або заставу.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечувала, вказала на необґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. У випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, просила застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов таких висновків.

Слідчим відділом відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області, за процесуального керівництва Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001649 від 25.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимагання, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного, тощо.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами частини п`ятої статті 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Тобто слідчий суддя зобов`язаний з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення-злочин, передбачений частиною четвертою статті 189 КК України. При цьому, варто зазначити, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 ; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 29.01.2025; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 05.02.2025; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 від 07.02.2025 та інші докази, зібрані у кримінальному провадженні, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною четвертою статті 189 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

Наразі ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме: у вимаганні, вчиненому в умовах воєнного стану.

В ході судового розгляду встановлено та прокурором доведено наявність існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Стосовно ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя зазначає таке.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя оцінює як реальне, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що він, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за який останньому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Водночас, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , який на теперішній час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності в умовах воєнного стану, будучи обізнаним та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя вважає ризик впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтованим (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки їх показання є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування. З урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_4 проживає в одному будинку з потерпілим ОСОБА_11 та його дружиною, особисто їх знає, інші свідки за кримінальним провадженням також можуть бути йому відомі, існує можливість незаконного впливу на них з боку підозрюваного. Натомість зазначені особи та інші свідки у кримінальному провадженні ще не допитані судом. Встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на потерпілих та свідків існує на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, та продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження.

Щодо ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливості обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя зауважує.

Суд вважає, що на цей час існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється в тому, що, зокрема, вчиняв систематичні погрози застосування насильства до потерпілого ОСОБА_13 з метою вимагання, тобто у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину проти власності. Це може свідчити про схильність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, з корисливих мотивів тощо.

У зв`язку з цим судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що підозрюваний особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При вирішення питання про застосування запобіжного заходу суд оцінює в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину; вік та стан здоров`я підозрюваного, який має захворювання; відомості про особу підозрюваного, який має місце постійне місце проживання, працевлаштований, має трьох неповнолітніх дітей; раніше не судимий.

Доводи захисника підозрюваного про наявність у ОСОБА_4 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, місця роботи слідчий суддя бере до уваги, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, оскільки ці обставини існували і на час вчинення кримінального правопорушення у якому він підозрюється, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють вчинення дій підозрюваним, пов`язаних з вищенаведеними ризиками при обранні ним певної моделі поведінки, а тому не здатні перешкодити вчиненню дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_4 має проблеми зі здоров`ям пов`язані з лікуванням, слідчий суддя наразі відхиляє, оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Слідчий суддя роз`яснює підозрюваному та захиснику право подавати клопотання про проведення відповідних судово-медичних експертиз і за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу, а також право оскаржувати у відповідному порядку дії, рішення або бездіяльність посадових осіб адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у випадках, коли не приймаються заходи щодо звернень обвинуваченого, в тому числі, стосовно стану здоров`я.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним вище ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, згідно ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи норму ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За таких обставин слідчий суддя розглядає можливість визначити ОСОБА_4 заставу у вигляді 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 302 800,00 грн, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» (заява № 12050/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку.

Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб нівелювати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, яке вчинено в умовах воєнного стану, з метою виконання завдань кримінального провадження, дотримання загальних засад кримінального провадження, з метою застосування до особи належної правової процедури, вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу у вигляді 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 302 800,00 грн, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 176, 177, 182, 183, 193-194, 196-198, 206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001649 від 25.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України -задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту затримання, а саме з 11:25 07.02.2025.

Строк дії ухвали встановити до 11:25 07.04.2025.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання підозрюваного під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст. ст. 111, 112 КПК України.

Визначити суму застави протягом дії запобіжного заходу у розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р. UA0006674, призначення платежу: застава згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.02.2025 року, справа № 641/896/25, н/п 1-кс/641/257/2025) до спливу терміну тримання під вартою.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись з місця свого проживання в м. Харкові без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Комінтернівського районного суду м. Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 12.02.2025 о 14:00.

Слідчий суддя- ОСОБА_1