Справа № 128/4965/24
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)»ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)», про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання засудженого ОСОБА_4 , у якому він просить «застосувати до нього закон про декриміналізацію ст. 185 так як збиток не перевищує 3000 грн».

В судовому засіданні 20.01.2025 засуджений ОСОБА_4 зазначив, що послуг захисника не потребує. Пояснив, що «він скоїв злочин, а саме: крадіжку велосипеду, який оцінили на той час в 2625 грн, але потерпіла казала, що вона його купувала за 2500 грн. На той час він не бачив необхідності оскаржувати вартість велосипеда. На даний час виходить, що він не вписується в рамки. Просить застосувати, якщо це можливо, якесь пом`якшення».

Представник Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» ОСОБА_5 в судовому засіданні 20.01.2025 зазначив, що при вирішенні клопотання засудженого покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні 20.01.2025 прокурор ОСОБА_3 зазначив, що підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 відсутні, оскільки сума завданого ОСОБА_4 збитку перевищує розмір прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2022 року, який складав 2481 грн. Вартість викраденого майна у кримінальному провадженні була встановлена відповідно до висновку експерта, на даний час питання щодо визначення вартості викраденого майна не вирішується.

Заслухавши учасників судового провадження, оглянувши клопотання та матеріали особової справи ОСОБА_4 , суд дійшов такого висновку.

В пункті 13 частини першої статті 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Установлено, що Вінницький міський суд Вінницької області вироком від 10.05.2023 ухвалив «Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі».

Вінницький апеляційний суд ухвалою від 07.07.2023 постановив «Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2023 року щодо нього без змін».

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.05.2023 набрав законної сили 07.07.2023.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною першою статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і статтею 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, у статті 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) дійшла висновку, що «статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до статті 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна. Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у статті 51 КУпАП. Отже, із часу набуття 09.08.2024 чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією статті 51 КУпАП. Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні статті 5 КК України».

В частині шостій статті 3 КК України передбачено, що зміни до КК України можуть вноситися, у тому числі, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У пояснювальній записці до запропонованих змін до статті 51 КУпАП законодавець їх метою визначив саме зміну кримінального законодавства щоби досягнути домірності при застосуванні кримінальної відповідальності за правопорушення незначної тяжкості.

Таким чином, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) дійшла висновку, що «зміна до статті 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У той же час наголошено, що визначення суми, яка дорівнює два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння».

Згідно з п. 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

В підпункті 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України визначено, що сума податкової соціальної пільги встановлена в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2022 становив 2481 грн.

Установлено, що ОСОБА_4 засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області вироком від 10.05.2023 по ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення 16 листопада 2022 року таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у інше сховище, вчиненого повторно та в умовах воєнного стану, на суму 2625,00 грн.

Враховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна станом на момент вчинення 16.11.2022 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, перевищувала два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому відсутні підстави для застосування зворотної дії у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)», про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ