Справа № 541/73/25
№ провадження 1-кп/541/113/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001100 від 11.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малинівка, Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 02.08.2011 Миргородським Міським судом ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.І ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 11 років, з конфіскацією всього майна, -

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення при наступних обставинах: 30 вересня 2024 року, близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи поблизу продуктового магазину «Бедрик», що знаходиться за адресою: вул. Гоголя, 213, м. Миргород Полтавської області, виявив мобільний телефон, який знаходився у корзині велосипеду належного потерпілому ОСОБА_4 , після чого у ОСОБА_5 виник раптовий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому неодноразово продовжений, переконавшись, що власник майна та інші особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно викрав мобільний телефон марки «Realme С53» 6/128GB NFC Mighty Black вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/19421-ТВ від 08.11.2024 становить 4799 гривень 20 копійок, який знаходився у корзині велосипеда та належить потерпілому ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 4799 гривень 20 копійок.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраданні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, що є кваліфікуючими ознаками скоєного, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

17 січня 2025 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75,76 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 буде звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_6 також підтвердив добровільність укладення угоди та просив її затвердити.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав раніше надану ним згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим, та просив повернути йому телефон.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали , які надані прокурором, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відноситься до тяжких злочинів, санкція яких не передбачає інших видів покарання, окрім позбавлення волі.

Потерпілим надано згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 : на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, свою вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину, місцем мешкання характеризується посередньо та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 1 рік.

Покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.12.2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчується 19.01.2024 року, підстав для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або обрання більш суворого до набрання вироком законної сили суд невбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 122, 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 373, 374, 474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 17.01.2025 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника адвоката ОСОБА_6 - затвердити.

Визнати винним ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17.01.2025 року покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_5 наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в загальній сумі 1591 грн. 80 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки «Realme С53» 6/128GB NFC Mighty Black повернути власнику ОСОБА_4 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст. 389-1 КК України.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1