Справа № 953/6922/24
н/п 1-кс/953/8946/24
"06" грудня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В :
06.12.2024 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого, погодженого з прокурором про накладення арешту на майно, що належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: а саме транспортний засіб: автомобіль марки NISSAN, модель QASHQAI, ідентифікаційний номер транспортного засобу VIN НОМЕР_1 , 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заборонивши його відчуження, розпорядження та користування. Зберігання автомобіля NISSAN QASHQAI, ідентифікаційний номер транспортного засобу VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104 на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області за адресою: вул. Григорія Сковороди (вул. Пушкінська), 107. м.Харків.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 являючись службовою особою, обіймаючи посаду заступника начальника Ізюмської МВА, та будучи керівником Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України Ізюмської МВА, за пособництва ОСОБА_7 , ОСОБА_8 діючи умисно, з метою незаконного збагачення протиправним шляхом, зловживаючи службовим становищем, використовуючи фіктивні документи, забезпечив позитивний розгляд Комісією заяви від імені ОСОБА_9 про отримання компенсації за начебто його руйнування внаслідок обстрілів або інших військових дій житло за адресою: АДРЕСА_1 .
У подальшому, 08.03.2024 ОСОБА_9 видано житлові сертифікати на придбання іншого об`єкту житлової нерухомості на загальну суму 1 454 505 грн.
З метою заволодіння бюджетними грошовими коштами, ОСОБА_6 запропонував бабусі своєї дружини ОСОБА_5 сприяти у вчиненні злочину шляхом усунення перешкод, що виражається у фіктивному продажі ОСОБА_9 належного їй на праві власності житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за всю вартість вищевказаних житлових сертифікатів, на що ОСОБА_5 надала згоду.
Продовжуючи реалізацію злочинного плану, 02.04.2024 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , уклала із ОСОБА_9 фіктивний договір купівлі-продажу належного їй житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за суму 1 454 505,00 грн., зазначивши як спосіб оплати житлові сертифікати, видані ОСОБА_9 на придбання іншого об`єкту житлової нерухомості.
Доводячи злочинний план з заволодіння бюджетних грошових коштів до кінця, 04.04.2024 ОСОБА_5 отримала на свій банківський рахунок, відкритий в АТ «Державний Ощадний банк України», кошти, раніше заброньовані ОСОБА_9 на придбання іншого об`єкту житлової нерухомості на загальну суму 1 454 000 грн., які у період з 08.04.2024 по 15.08.2024 зняла з банківського рахунку, перевівши їх у готівку, та вподальшому передала їх ОСОБА_6 .
Таким чином ОСОБА_6 за пособництва ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 заволодів бюджетними грошовими коштами на загальну суму 1 454 000 грн., виділеними ОСОБА_9 у якості компенсації за зруйноване його житло, чим в умовах воєнного стану завдав державі, в особі Міністерства розвитку громад та територій України матеріальну шкоду у особливо великому розмірі.
Окрім цього, ОСОБА_6 достовірно знаючи про те, що кошти за житловими сертифікатами, виданими ОСОБА_9 на загальну суму 1 454 000 грн. прямо та повністю одержані злочинним шляхом, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , яка склала довіреність, якою уповноважив ОСОБА_6 придбати на її ім`я транспортний засіб, 10.05.2024 вчинив правочин щодо частини цього майна шляхом укладення з ОСОБА_10 договору купівлі-продажу та придбання автомобілю марки NISSAN QASHQAI 2017 року випуску за 400 000 грн., таким чином вчинив дії, які спрямовані на набуття, володіння і використання майна, одержаного злочинним шляхом, тобто легалізував кошти у сумі 400 000 грн.
ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених:ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, тобто пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великому розмірі;ч.2 ст.209 КК України, тобто розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансових операцій, вчинення правочину з таким майном та вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, за попередньою змовою групою осіб.
Підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна
Одне з кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 є особливо тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у виді реального позбавлення волі строком до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту у даному випадку у відповідності до вимог ст.170 КПК України є збереження майна, що належить ОСОБА_5 для реалізації спеціальної конфіскації.
Автомобіль марки NISSAN, модель QASHQAI, ідентифікаційний номер транспортного засобу VIN НОМЕР_1 , 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Відповідно до інформації, наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях, у власності ОСОБА_5 знаходиться транспортний засіб: - автомобіль марки NISSAN, модель QASHQAI, ідентифікаційний номер транспортного засобу VIN НОМЕР_1 , 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Враховуючи, що існує реальна загроза зміни або відчуження майна що належить підозрюваній ОСОБА_5 , як особою, яка заінтересована в результатах кримінального провадження, з метою забезпечення конфіскації майна
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна підозрюваного, яке підлягає конфіскації.
Прокурор, слідчий до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання та розглядати дане клопотання без виклику власника майна, на підставі ч.2 ст.172 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власників майна та прокурора, слідчого.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
У такому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.191, ч.2 ст.15, ч.4 ст.191, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 ч.2 ст.209 КК України, а тому з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, вважає за необхідне накласти арешт на майно. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема відчуженню, втрати, передачі майна, власником якого є ОСОБА_5 , щодо якого може бути застосована конфіскація як вид покарання.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також відчуженню майна, яке є забезпеченням конфіскації майна, передбаченого санкцією ч.2 ст.209 КК України.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя задовольняє клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.
Накласти арештна майно, що належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: а саме транспортний засіб: автомобіль марки NISSAN, модель QASHQAI, ідентифікаційний номер транспортного засобу VIN НОМЕР_1 , 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заборонивши його відчуження, розпорядження та користування.
Зберігання автомобіля NISSAN QASHQAI, ідентифікаційний номер транспортного засобу VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104 на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області за адресою: вул. Григорія Сковороди, 107. м. Харків.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1