19.02.2025
Справа № 331/1036/25
Провадження № 1-кс/331/357/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000246 від 13.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором який здійснює процесуальне керівництво, про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000246 від 13.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи депутатом Мелітопольської районної ради восьмого скликання від регіональної організації політична партія «Опозиційний блок» в Запорізькій області, не пізніше 12.10.2022 (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена), перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області, яка з 25.02.2022 та на час повідомлення про підозру тимчасово окупована представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації (далі за текстом - зф держава-агресор рф), діючи умисно, свідомо та ініціативно, в порушення діючих норм Конституції України, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, абсолютно нехтуючи своїм конституційним обов`язком депутата місцевої ради щодо захисту прав та інтересів громади, яка його обрала своїм представником, в порушення прийнятої присяги депутата, прийняла пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб, з числа представників військової окупаційної адміністрації держави-агресора рф та добровільно зайняв посаду, мовою оригіналу «директор» у незаконному органі влади департамент з нагляду за виконання нормативних правових актів вца Запорізької області у сфері масових комунікацій та зв`язку (мовою оригіналу «Департамент по надзору за исполнение нормативных правовых актов ВГА Запорожской области в сфере массовых коммуникаций и связи») пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Також ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області, з 18.01.2024 до 22.03.2024, діючи умисно, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої представниками зф держави-агресора рф, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прийнявши пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб, з числа представників військової окупаційної адміністрації держави-агресора рф та добровільно зайняв посаду, мовою оригіналу «министра» у незаконному органі влади міністерство цифрового розвитку, масових комунікацій та зв`язку Запорізької області (мовою оригіналу «Министерство цифрового развития, массовых коммуникаций и связи Запорожской области») пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області.

06.02.2025 складено письмове повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка є особою щодо якої, згідно ст. 480 КПК України, передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, про що 06.02.2025 особу повідомлено встановленим порядком відповідно до вимог ст. 111, ч.8 ст.135, ст.276-278 КПК України.

Окрім того, 06.02.2025 копія письмового повідомлення про підозру відповідно до вимог ч.8 ст.135 КПК України також вручена його захиснику адвокату ОСОБА_6 , якого призначено Південно-Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги у даному кримінальному провадженні.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав.

Слідчий суддя вивчивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності володільця майна та слідчого.

Вивчивши матеріали справи слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При дослідженні матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що стороною кримінального провадження, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-транспортний засіб «Daewoo Lanos», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.01.2022).

Виконання ухвали доручити співробітникам УСБУ в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1