Провадження №: 1-кп/755/893/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40005348 від 26 червня 2019 року, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за № 40005348 від 26.062019, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку із прийняттям закону про декриміналізацію.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні з приводу заявленого клопотання не заперечувала.

Вислухавши клопотання захисника обвинуваченого, думку обвинуваченого ОСОБА_3 та прокурора з приводу заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ч. 1 ст. 5 КК України, згідно якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме ст. 51 КУпАП викладено в редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Тобто, з 09.08.2024 змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (станом на день вчинення кримінального правопорушення 26.06.2019 для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна мала перевищувати 1 921 грн. 00 коп.).

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як убачається із наявного у матеріалах справи рахунку-фактури від 26.06.2019 № 26062019-1, складеного ФОП ОСОБА_6 , загальна вартість предмету злочину складає 3 800 грн. (т. 4 а.с. 28).

Відповідно до висновку про вартість майна від 20.11.2024, складеного ФОП ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку завданого власнику VW Passat (державний номер НОМЕР_1 ) станом на 26.06.2019 становить 878,40 грн.

Згідно норм ч. ч. 1, 3 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Так, вирішуючи питання недопустимості доказів, суд враховує, що до наявного у справі рахунку-фактури від 26.06.2019 № 26062019-1, складеного ФОП ОСОБА_6 , не додано відповідного сертифікату, що підтверджував би право останнього на проведення відповідних досліджень з визначення вартості колісних транспортних засобів.

Також матеріали кримінального провадження не містять і відомостей на підставі чого було проведення таку оцінку та хто був її замовником.

Серед іншого, матеріали кримінального провадження також не містять і відомостей про походження наданих но оцінку ФОП ОСОБА_6 бампера та решітки бампера.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника обвинуваченого про визнання недопустимими доказів, а саме: рахунку-фактури від 26.06.2019 № 26062019-1, складеного ФОП ОСОБА_6 .

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 інкримінується закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене за попередньою змовою групою осіб суму 3 800 грн. і його дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, натомість встановлена заподіяна шкода обвинуваченим (878,40 грн.) не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів громадян станом на день вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст. ст. 284, 369-372 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

В кримінальному провадженні № 40005348 від 26 червня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України, закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

С у д д я ОСОБА_1