Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2025 року м. Рівне

Справа № 570/2/23

Провадження № 11-кп/4815/187/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача ТДВ «СК «Гардіан»

ОСОБА_10 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000470 за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_9 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 19 липня 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 19 липня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 286 КК на 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Судом частково задоволено цивільний позов ОСОБА_5 та стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на його користь 1575,40 грн. матеріальної шкоди, та з ОСОБА_8 - 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Також судом частково задоволено цивільний позов ОСОБА_5 та стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на його користь 130 000 грн. матеріальної шкоди, та з ОСОБА_8 - 22 657 грн. матеріальної шкоди й 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Цим же вироком вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно вироку місцевого суду, 30.07.2021, о 13 год. 10 хв., ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки MAN 14.264, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою Н-22 «Устилуг Луцьк Рівне» на 152 км в напрямку м. Луцьк, в порушення вимог підпункту "б" пункту 2.3, пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), проявив неуважність до дорожньої обстановки, змінив напрямок руху, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, та допустив зіткнення з автомобілем марки RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_5 , який рухався попутно справа узбіччям, та не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП):

- водій автомобіля RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , отримав тілесне ушкодження, а саме закриту травму грудної клітки у вигляді перелому тіла грудини, яке по критерію тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня), відносяться до середнього ступеня тяжкості;

- транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_8 вимог пункту 10.1 ПДР, який передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 просить вказаний вирок скасувати та закрити провадження відносно ОСОБА_8 відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що місцевий суд обґрунтував вирок доказами, які є недопустимими, а саме матеріали про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, постанова Рівненського районного суду Рівненської області стосовно ОСОБА_8 , консультативне заключення від 30.07.2021, оскільки вони слідчим у кримінальному провадженні не оглядалась, постанова про визнання їх речовими доказами не виносилась. Також вважає недопустимим доказом висновок судово-медичної експертизи №329 від 02.06.2022, оскільки він був складений на основі дослідження експертом медичної документації потерпілого, яка слідчим не оглядалась, тобто на підставі доказів, здобутих не в порядку, передбаченому КПК.

Окрім того, вказав, що матеріали провадження не містять клопотання потерпілого чи його представника про долучення до матеріалів медичної карти стаціонарного хворого №6863 на ім`я ОСОБА_5 .

Захисник зазначив, що схема ДТП, наявна у матеріалах про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, була складена до початку досудового розслідування в порядку КУпАП не уповноваженою слідчим особою. Вказав, що ці обставини підтвердили при допиті свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зазначивши, що учасники цієї ДТП не бажали складання матеріалів в порядку кримінального провадження.

Апелянт покликався на те, що вказана схема ДТП, складена ОСОБА_12 в порядку КУпАП стала основою для складення експертом висновку комплексної судової фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи від 15.11.2022, а тому цей висновок експерта є недопустимим доказом, та, за принципом «плодів отруєного дерева» вважає недопустимим доказом висновок експерта від 13.12.2022.

Також вказав, що обидві експертизи призначались до повідомлення ОСОБА_8 про підозру, а тому він не повідомлявся ні про їх призначення, ні про визначене коло питань, та призвело до обмеження його прав.

На думку захисника, місцевий суд у вироку не в повному обсязі виклав показання потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , а показання свідка ОСОБА_12 у вироку взагалі відсутні. Окрім того, у вироку не викладено фактичні обставини, встановлені змістом протоколу огляду предметів та файлів від 03.08.2022 щодо розташування транспортних засобів після ДТП, а також відеозапис з відео реєстратора у салоні автомобіля марки «Renault Kangoo» щодо руху цього автомобіля, його швидкості, випередження транспортного засобу MAN та момент контактування між автомобілями піл час руху, а також цим протоколом встановлено неспрацьовану подушку безпеки на місці водія автомобіля марки «Renault Kangoo», що вказує на її несправність до моменту ДТП, а також цілісність рядку конструктивних елементів.

Апелянт вказав, що місцевим судом також не викладено у вироку зміст заяви потерпілого ОСОБА_5 від 10.08.2021 про вчинення кримінального правопорушення, та зміст карти виїзду швидкої медичної допомоги від 30.07.2021.

Зазначив, що висновок судово-медичної експертизи №329 від 02.06.2022 не встановлює сам механізм отримання тілесного ушкодження ОСОБА_5 , а органом досудового розслідування не проводилось визначення технічного стану автомобіля марки «Renault Kangoo» та його систем на момент ДТП.

Також захисник не погоджується з розміром матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, та вважає неправильним Звіт №049.23Е про оцінку автомобіля марки «Renault Kangoo» від 17.03.2023, оскільки до нього включено вартість робіт по заміні ряду елементів автомобіля, а саме подушки безпеки водія, панель приладів, фари, пошкодження яких протоколом огляду місця події від 03.08.2022 встановлено не було.

Окрім того, апелянт покликався на те, що місцевий суд, стягуючи з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи автомобіля, фактично ототожнює звіт з висновком експерта, а оцінювача з експертом. Також вважає, що процесуальні витрати повинні бути стягнені з обох відповідачів, а не лише з обвинуваченого, а наявність моральної шкоди не підтверджена жодними доказами.

Вказав, що оцінювачем була визначена лише ринкова вартість зазначеного автомобіля на момент до його пошкодження, однак не визначалась вартість цього транспортного засобу після ДТП.

Також захисник покликався на неповноту судового розгляду справи, оскільки місцевим судом було відмовлено у клопотанні сторони захисту про виклик ряду осіб для допиту як свідків, а також відмовлено у клопотанні про призначення додаткової судової технічної та інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП, а також комплексної судово-медичної інженерно-транспортної експертизи.

Зазначив, що місцевий суд відмовив у клопотанні сторони захисту про оголошення технічної перерви у засіданні для підготовки до судових дебатів, що, на його думку, призвело до порушення його права на виступ у судових дебатах, обмеження права на захист.

При цьому, захисник просив розглянути клопотання про виклик та допит свідків, експертів, а також призначення судових експертиз.

В апеляційній скарзі ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» просить вказаний вирок змінити в частині стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_5 , зменшивши це розмір до 69 210,09 грн.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що відповідно до Звіту №049.23Е витрати на відновлювальний ремонт автомобіля марки «Renault Kangoo» - 173 551,89 грн., перевищують вартість зазначеного транспортного засобу до ДТП 152 657 грн., а тому він є фізично знищеним, а тому, у відповідності до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власнику знищеного транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Вказав, що позивачем не було надано звіту або іншого документу, у якому визначена вартість транспортного засобу після ДТП, а отже здійснити розрахунок розміру відшкодування було не можливо, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягали, оскільки розмір збитків був визначений без урахування цих вимог закону.

Апелянт зазначив, що страховою компанією було надано суду Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Renault Kangoo», згідно з яким ринкова вартість досліджуваного автомобіля становить 125012,74 грн., вартість ремонту з ПДВ 140951,51 грн., тобто вартість цього автомобіля у пошкодженому стані становить 55802,65 грн.

Тому розмір страхового відшкодування, відповідно до вимог закону, складає 69210,09 грн. (125012,74 55803,65 грн.).

При цьому, апелянт не погоджується із розрахунок ринкової вартості автомобіля марки «Renault Kangoo», який згодом був долучений позивачем, оскільки офіційний курс НБУ долара США був взятий станом не на день ДТП, а на день складення цього звіту.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить вказаний вирок залишити без змін, відмовивши в апеляційних вимогах сторони захисту, та просить стягнути з обвинуваченого на користь цивільного позивача ОСОБА_5 судові витрати, пов`язані з апеляційним розглядом справи;

У запереченнях на апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_9 та представника ТДВ «СК «Гардіан» представник цивільного позивача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 просить вказаний вирок залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, а також просить стягнути з відповідача ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 судові витрати, пов`язані з апеляційним розглядом справи.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав клопотання про закриття цього кримінального провадження та його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника-адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу з урахуванням клопотання та просили закрити кримінальне провадження, та підтримали апеляційну скаргу страхової компанії, доводи представника цивільного відповідача ТДВ «СК «Гардіан» ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу страхової компанії та не заперечував щодо заявленого клопотання сторони захисту, думку прокурора ОСОБА_4 , який частково підтримав апеляційну скаргу страхової компанії та підтримав клопотання обвинуваченого, вказавши на наявність підстав для застосування положень ст. 49 КК, потерпілого ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 , представника цивільного позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг та відхилити клопотання про застосування строків давності, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить таких висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК, санкція якого встановлює покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

У відповідності до приписів ч.4 ст. 12 КК, даний злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів.

При цьому, вказаний злочин було вчинено ОСОБА_8 30 липня 2021 року.

Відповідно до пункту 2 ч.1 ст. 49 КК, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Так, пунктом 1 ч.2 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закриттю.

Водночас, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою обставиною, тому, враховуючи наявність цивільних позовів потерпілого ОСОБА_5 та цивільного позивача ОСОБА_5 до обвинуваченого та ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд зазначених цивільних позовів у суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства. При розгляді цивільних позовів місцевому суду слід врахувати доводи апелянтів - адвоката ОСОБА_9 і ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», наведені в апеляційних скаргах, та постановити законне й обгрунтоване рішення. .

Керуючись ст.ст. 284, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_9 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» задовольнити частково.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 19 липня 2024 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.

На підставі ст. 49 КК ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №0000470 закрити.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, передати на розгляд суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2