Справа № 589/4351/24
Провадження № 1-кп/589/484/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м.Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні встановлено, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , закінчується 16.01.2025.

В підготовчому судовому засіданні, прокурор заявив клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , при цьому вказав, що враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлених при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній має стійкі зв`язки з представниками спецслужб РФ, зокрема ГУ ГШ ЗС РФ, що може забезпечити умови для його переховування на території агресора, крім того обвинувачений може знищити або сховати матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також зауважив, що під час перебування обвинувачений ОСОБА_7 зможе вільно спілкуватися та координувати дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушення, інших осіб, які надають інформацію представнику рф, унеможливити притягнення їх до кримінальної відповідальності, та вплинути на інших підозрюваних та свідків, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 176 КПК України визначено вичерпний перелік запобіжних заходів, починаючи від найбільш м`якого, яким є особисте зобов`язання та закінчуючи найбільш суворим запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання процесуальним ризикам, вичерпний перелік яких наводиться у п.п. 1-5 ч. 1 вказаної статті. Такими ризиками є спроби:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , ухвалою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.01.2025.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним положеннями ст. 177 КПК України.

При цьому, особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року / рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року по справі « Гаркава проти України »/.

У відповідності до п. «С» ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти особі зникнути після скоєння злочину.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

23.04.2022 року, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо вдосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки, яким внесені зміни, зокрема ст. 176 доповнено частиною 6, згідно якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.109-114-1,258-258-5,260,261,437-442 КК України, за наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК України, застосовується запобіжний захід визначений п.5 ч.1 цієї статті, тобто тримання під вартою безальтернативно.

Також ч.4 ст. 183 КПК України доповнено новим абзацом відповідно до якого під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені статтями 177-178 КПК цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-1,258-258-5,260,261,437- 442 КК України.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 , може переховуватися від правосуддя з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує за вчинення злочину, який йому інкримінується, вчинити нові кримінальні правопорушення, колегія суддів приходить до переконання про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на максимальний термін 60 днів без визначення розміру застави.

Колегія суддів не бере до уваги твердження обвинуваченого та його захисника про можливість обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки наявність постійного місця проживання біля приміщення суду не спростовує встановленого ризику, а саме: переховування останнього від слідства та суду. Крім того, доказів того, що батьки обвинуваченого чи інші близькі родичі готові взяти на себе зобов`язання по забезпеченню обвинуваченого та контролю за його поведінкою під час його перебування під домашнім арештом - суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та виправдовує подальше застосування обраного оббвинуваченому запобіжного заходу, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладені підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, характер обвинувачення та встановлених ризиків, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст. 174-177,183, 314-317, ч.2 ст. 376, КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 09 березня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2