У Х В А Л А

і м е н е м У К Р А Ї Н И

Справа №377/754/24

Провадження №1-кп/377/63/24

11 грудня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , за відсутності потерпілої ОСОБА_7 розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в м. Славутичі клопотання прокурора Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000033 від 10 вересня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу положень статті 89 КК України раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді від 10 грудня 2024 року відкрито кримінальне провадження по справі № 377/754/24 відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено підготовче засідання на 11.12.2024 року.

10 грудня 2024 року до суду подано клопотання прокурора Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000033 від 10 вересня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Ухвалою слідчого судді від 13 вересня 2024 року до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дня його фактичного затримання, тобто з 12 вересня 2024 року, до 10 листопада 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування, з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

07.11.2024 року ухвалою слідчого судді продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 13.12.2024 року.

Ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК України, не зменшилися, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 зможе вчиняти дії, направлені на ухилення від органів досудового розслідування або суду, тому що усвідомлює, що вчинений ним злочин є тяжким та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з відбуванням його в місцях позбавлення волі. Крім цього, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , з метою приховання вчиненого злочину, відвіз тіло ОСОБА_9 до лісосмуги, де закопав його, та знищив всі речові докази, які могли б свідчити про його причетність до вчинення злочину. Також підозрюваний ОСОБА_4 в свою чергу не повідомив правоохоронні органи про вчинення ним злочину та переховувався від органу досудового розслідування протягом 14 днів з моменту вчинення ним злочину. Наявність ризику, передбаченого пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин може незаконно впливати на свідків, які надали та можуть надати органу досудового розслідування показання, що підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного злочину. На даний час свідки у даному кримінальному провадженні не допитано у суді, їх показання мають істотне значення у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може умовляннями чи погрозами переконати останніх давати неправдиві показання щодо його причетності до вчиненого злочину. Також існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, який передбачений пунктом 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема не з`являтиметься на виклики слідчого, прокурора та суду, іншим чином затягувати здійснення досудового розслідування, вчиняючи всі дії, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, про що свідчить поведінка підозрюваного після вчинення ним злочину, яка полягала у приховуванні тіла ОСОБА_9 , знищенні речових доказів, її мобільного телефону та особистих речей.

За період тримання ОСОБА_4 під вартою не виникло нових обставин, які б виключили існування на цей час вищевказаних ризиків, у зв`язку з чим виникає необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане клопотання, свою причетність до інкримінованого злочину не заперечував.

Захисник не заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозрюваний підтримав вказане клопотання.

Представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , не заперечувала проти задоволення клопотання.

Вислухавши ОСОБА_4 , заслухавши думку прокурора та захисника, перевіривши матеріали, додані до клопотання, вважаю необхідним зробити наступний висновок.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, в провадженні слідчого відділення Відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 10 вересня 2024 року за № 0000033, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 серпня 2024 року, близько 19 год. 00 хв., (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував за місцем своєї реєстрації та проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, які в нього склалися із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час сварки вирішив спричинити останній тяжкі тілесні ушкодження.

В подальшому, в той же час ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та в повній мірі усвідомлюючи протиправність і суспільно-небезпечні наслідки своїх дій у виді настання тілесних ушкоджень, яких він в силу свого віку та значного життєвого досвіду не міг не передбачати та повинен був передбачити, умисно наніс останній не менше 2-3 удари в область обличчя, а саме перенісся, кулаком своєї правої руки, коли на той момент потерпіла перебувала в положення сидячи за столом, та один удар кулаком своєї правої руки у верхню ділянку черевної порожнини, в той момент, коли потерпіла та ОСОБА_4 знаходилися в положенні стоячи, один навпроти одного, чим своїми умисними, протиправними діями, спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді закритої внутрішньо-черепної травми, внаслідок якої ОСОБА_9 померла.

В подальшому, 29.08.2024 близько 04 год. 30 хв. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , обмотавши труп ОСОБА_9 до кухонної скатертини (клейонки), яку перемотав скотчем, після чого на власному автомобілі марки «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою приховання вчиненого злочину, відвіз тіло ОСОБА_9 до лісосмуги, яка розташована неподалік міста Славутич, Київської області, за координатами 51.536614, 30.801276, де за допомогою лопати закопав тіло ОСОБА_9 ..

12 вересня 2024 року на підставі статті 208 КПК України ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Постановою слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 про зміну кваліфікації кримінального діяння від 13 вересня 2024 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000033 від 10.09.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, перекваліфіковано за кваліфікуючими ознаками кримінального діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. 13 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 13 вересня 2024 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 2 Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000033 від 10 вересня 2024 року. Застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дня його фактичного затримання, тобто з 12 вересня 2024 року, до 10 листопада 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування, з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Відповідно до постанови про продовження строку досудового розслідування, винесеної 05 листопада 2024 року керівником Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_12 , продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 270000033 від 10 вересня 2024 року до трьох місяців, тобто до 13 грудня 2024 року (включно).

07.11.2024 року ухвалою слідчого судді продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 13.12.2024 року, з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Згідно з ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як зазначено у ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати, зокрема, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою ст.176 цього Кодексу.

Як вбачається з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 цієї статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Наявні у кримінальному провадженні дані, які здобуті із показань свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та з інших доказів, зібраних під час досудового розслідування, вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, і за яке передбачено покарання, у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Слідчий суддя погоджується із тим, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, суду, продовжує існувати. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, що слідчий суддя зобов`язаний враховувати відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України. При оцінці даного ризику, слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного, конкретні обставини вчинення злочину, у якому він підозрюється, а також існування реальної можливості переховування від суду з урахуванням суспільно-політичної обстановки в державі, введенням воєнного стану та існуванням непідконтрольних державі територій, ступінь вказаного ризику є надзвичайно високим. Матеріали клопотання не містять даних про наявність у підозрюваного соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду.

Прокурором в судовому засіданні також доведено, що ризик, передбачений пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний може незаконного впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, не зменшився, оскільки свідки на даний час не допитані судом, і їх показання мають істотне значення у даному кримінальному провадженні. Наявність ризиків, передбачених пунктом 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується ОСОБА_4 перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим способом, зокрема не з`являтиметься на виклики слідчого, прокурора та суду, іншим чином затягувати здійснення досудового розслідування, вчиняючи всі дії, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки останній, після вчинення кримінального правопорушення, приховав тіло шляхом його закопування, а також знищив речові докази, позбувся мобільного телефону та особистих речей ОСОБА_9 .

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги також тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 злочину. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які знайшли своє підтвердження під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , в судовому засіданні не встановлено. Також суддя оцінює суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .. Будь-яких відомостей щодо неможливості подальшого тримання підозрюваного під вартою до суду не надходило.

Оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 та ст. 178 КПК України, на підставі матеріалів, доданих до клопотання, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, наявність достатніх обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, вважаю, що будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, оскільки вони є досить високими, тому дане клопотання прокурора Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про строк, на який необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити з положень ч. 1 та ч.3 ст. 197 КПК України, якими передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

За таких обставин, зважаючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, вчиненого із застосуванням насильства, та який спричинив загибель людини, вважаю за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183, 193, 197, 199, 376 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000033 від 10 вересня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, на строк 60 (шістдесят) діб по 09 лютого 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Встановити строк дії ухвали по 09 лютого 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - протягом п`яти днів з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1