Справа № 148/2147/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000193 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тульчин, Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий, за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Маючи умисел на незаконне придбання і зберігання з метою збуту психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» за невстановлених слідством обставин, та у невстановленої особи, ОСОБА_3 незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежений амфетамін, яку зберігав з метою її збуту.

У подальшому, ОСОБА_3 , 16.04.2024 близько 11:15 год, перебуваючи неподалік багатоквартирного будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут психотропних речовин, з метою отримання матеріальної винагороди, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, на території України забороняється, збув за грошову винагороду в розмірі 600 грн, особі під вигаданим ім`ям, ОСОБА_6 три згортки порошкоподібної речовини світло-кремового кольору, яка відповідно до висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів від 22.04.2024 у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін загальною масою 0,1639 грам та яку у подальшому ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції, тобто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме - незаконне придбання і зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин.

Крім того, ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що він повторно здійснюючи свою злочинну діяльність, спрямовану на незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, а також їх збут, за аналогічних обставин та дій, які заздалегідь були обдумані та заплановані за невстановлених слідством обставин незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежений амфетамін, яку надалі зберігав з метою збуту громадянам.

Після чого, ОСОБА_3 діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, умисно, повторно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», 13.07.2024 близько 09:55 год, біля багатоквартирного будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , незаконно збув за грошову винагороду в розмірі 850 грн ОСОБА_6 порошкоподібну речовину світо-кремового кольору, яка відповідно до висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів від 14.08.2024 у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін масою 0,1021 грам, яку в подальшому ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції.

Також, після установлених двох фактів збуту ОСОБА_3 психотропних речовин, що мали місце 16.04.2022 та 13.07.2024, з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_3 , спрямованої на вчинення останнім умисних протиправних дій пов`язаних із придбанням та зберіганням психотропних речовин, а також їх умисного збуту, що здійснювалось ОСОБА_3 з корисливою метою за отриману грошову винагороду, на підставі ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду від 12.07.2024 працівниками Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області проведено санкціонований обшук квартири в якій проживає ОСОБА_3 розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено електронні ваги, що використовувались останнім при вчиненні дій спрямованих на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин.

Наявність факту задокументованих двох епізодів злочинної діяльності ОСОБА_3 , пов`язаних із збутом психотропних речовин, а також виявлені в ході обшуку домоволодіння, де проживає останній предметів у своїй сукупності, вказують про наявність у діях ОСОБА_3 , прямого умислу спрямованого на зберіганням зазначених психотропних речовин з метою збуту, тобто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме - незаконне придбання і зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинені повторно.

До початку судового розгляду між сторонами кримінального провадження: прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 , 13.02.02025 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, обвинувачений в повному обсязі сформульованого обвинувачення визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме: за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробування із встановленням іспитового строку, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Роз`яснено щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473, 474 КПК України та невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України і щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені досудовим розслідуванням. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання. Також, зазначив, що добровільно надає згоду на перерахування коштів у розмірі 30 000 грн на рахунок Благодійної організації Благодійний Фонд «ПІДТРИМАЙ ТРЕТЮ ШТУРМОВУ».

Захисник, також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, які згідно положень ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Аналізуючи та оцінюючи обставини кримінального провадження та всі докази в їх сукупності, пояснення обвинуваченого, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання і зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин та незаконне придбання і зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин, вчинені повторно.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю даних кримінальних правопорушень, співпраця з правоохоронними органами у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, згода на перерахування 30 000 гривень на офіційний рахунок Благодійної організації Благодійний Фонд «ПІДТРИМАЙ ТРЕТЮ ШТУРМОВУ».

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд у порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи, інтереси сторін та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості обов`язки, очевидно можливі для виконання.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про визнання винуватості від 13.02.2025 на відповідність вимогам КПК і КК України, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження.

Суд бере до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого, його ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, а тому визнає можливим при призначенні покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України позбавлення волі, застосувати ч. 1 ст. 69 КК України і призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією частини цієї статті.

За вчинені кримінальні правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке відповідає санкціям ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, і яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, а саме, за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробування із встановленням іспитового строку, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім цього, оскільки статтею 77 КК України встановлено вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, і він не містить такого додаткового покарання як конфіскація майна, суд не призначає ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування основного покарання ОСОБА_3 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 13.07.2024 по 22.07.2024.

На стадії досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави у розмірі 60560,00 грн, відповідно до ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.07.2024 , яка 18.07.2024 була внесена та 22.07.2024 ОСОБА_3 був звільнений з під варти під заставу. Підстав для зміни запобіжного заходу не має.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави, як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року №27), передбачений порядок їх повернення, зокрема, кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства.

Судом враховані дані про особу обвинуваченого, дотримання процесуальних обов`язків, у зв`язку з обранням відносно нього альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, а також те, що застава не була зверненою в дохід держави, тому суд вважає, що заставу слід повернути заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу на підставі ч. 11 ст. 182 КПК України.

Питання речових доказів необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню у дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 15145,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 66, 67, 69, 77, ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, ст. 368, 371, 374, 394, 395, 468, 469, 472-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13.02.2025 між прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000193 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 13.07.2024 по 22.07.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави у розмірі 60560,00 грн, відповідно до ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.07.2024 - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 понесенні процесуальні витрати на залучення експертів в дохід держави в сумі 15145,60 грн (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять гривень шістдесят копійок).

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на тимчасово вилучене майно згідно ухвал слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.04.2024, 17.07.2024 скасувати.

Речові докази:

- чотири фольгових згортки із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, деформовану пластикову пляшку із наперстком знищити.

Квитанцію до платіжної інструкції № 19828-18 щодо переказу грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_1 ; квитанцію до платіжної інструкції №19916-14 від 12.07.2024, щодо переказу грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_2 ; квитанцію платіжного терміналу самообслуговування ТОВ ФК «Контрактовий дім» від 18.07.2023; оптичний носій (диск DVD-R 4,7 GB) залишити при матеріалах кримінального провадження у процесуального керівника.

Мобільний телефон «Redmi Note 10 Pro» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з SIM-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , а також скретч-картку до SIM-картки оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл» НОМЕР_6 ; електронні ваги - конфіскувати в дохід держави.

Повернути заставодавцю ОСОБА_7 сплачену нею заставу у розмірі 60 560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень) внесену за ОСОБА_3 на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області за ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.07.2024 після припинення дії запобіжного заходу.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя: