КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6788/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу із організованою злочинністю, Офісу генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Свинарин, Турійського району, Волинської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами‚ які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , у межах кримінального провадження № 0000091 від 13.04.2023 року.

Цією ж ухвалою застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 03.12.2024 року включно.

Звільнено підозрювану ОСОБА_7 з-під варти у залі суду.

Зобов`язано підозрювану ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваної ОСОБА_7 на виконання органу Національної поліції за її місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладено на прокурора у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу із організованою злочинністю, Офісу генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 та продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

Крім цього, прокурор просить визначити підозрюваній ОСОБА_7 заставу у розмірі 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 7 570 000 грн. та покласти на підозрювану ОСОБА_7 у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з м. Ковель, Волинської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з підозрюваними і свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що дана ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, є незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав подану прокурором ОСОБА_6 апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 від 13.04.2023 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

20.09.2024 року стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та відкрито (надано) доступ до матеріалів кримінального провадження.

09.02.2024 року слідчим за погодженням з прокурором, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4, 5 ст. 190 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

10.05.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру за ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України, а саме у повторному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в умовах воєнного стану, організованою групою, що завдало шкоду потерпілому у значному та особливо великому розмірі.

Постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 продовжено до трьох місяців, тобто до 09.05.2024 року включно.

27.06.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру про те, що вона підозрюється в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, у великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції від 06.11.2022), заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в умовах воєнного стану, організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України та у розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансової операції з таким майном, вчинені особою, яка знала, що таке майно одержане злочинним шляхом, вчинене організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у кримінальному № 0000091 продовжено до шести місяців, тобто до 09.08.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.08.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному № 0000091 продовжено до восьми місяців, тобто до 09.10.2024 року включно.

20.09.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру про те, що вона підозрюється в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, у великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції від 06.11.2022), заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в умовах воєнного стану, організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України та у розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансової операції з таким майном, вчинені особою, яка знала, що таке майно одержане злочинним шляхом, вчинене організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

20.09.2024 рокустороні захисту вручено повідомлення про завершення досудового розслідування та відкрито (надано) доступ до матеріалів кримінального провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що у даному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування були застосовані наступні запобіжні заходи.

12.02.2024 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_12 до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 09 квітня 2024 року. Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України. Застава визначена у межах 3 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 9 084 000 грн.

04.04.2024 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 до 09.05.2024 року, із раніше визначеною заставою у межах 3 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 9 084 000 грн.

06.05.2024 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_13 продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 до 01.07.2024 року, із раніше визначеною заставою у межах 3 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 9 084 000 грн.

27.06.2024 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_14 продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 до 09.08.2024 року, із раніше визначеною заставою у межах 3 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 9 084 000 грн.

07.08.2024 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_15 продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 до 05.10.2024 року, із визначеною заставою у межах 2 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 7 570 000 грн.

03.10.2024 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами‚ які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , в межах кримінального провадження № 0000091 від 13.04.2023 року.

Обгрунтовуючи клопотання, слідчий посилався на те, що метою забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї процесуальних обов`язків, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею особливо тяжкого злочину, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також враховуючи обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, з урахуванням часу, який потрібен для ознайомлення з матеріалами провадження підозрюваною та її захисникам, складення обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, виникла необхідність у продовженні строку застосування вищевказаного запобіжного заходу.

Слідчий посилався на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень доводиться доказами, зібраними в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий вважав наявними підстави для продовження щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останньої вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваної під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Крім цього, слідчий посилався на обставини, що перешкоджають завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий зазначив, що на даний час досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні завершено, матеріали досудового розслідування відкриті стороні захисту.

При цьому, виконати вимоги ст. 290 КПК України раніше, у межах строку дії ухвали слідчого судді, не виявилось можливим з об`єктивних причин, оскільки кількість наданих для ознайомлення стороні захисту матеріалів досудового розслідування складає понад 80 томів та значною є кількість вилучених речових доказів, у зв`язку із чим стороні захисту потрібен значний обсяг часу, щоб ознайомитись із ними.

З огляду на викладене, на даний момент виникла необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами‚ які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 у межах кримінального провадження № 0000091 від 13.04.2023 року.

Цією ж ухвалою застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 03.12.2024року включно.

Звільнено підозрювану ОСОБА_7 з-під варти у залі суду.

Зобов`язано підозрювану ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваної ОСОБА_7 на виконання органу Національної поліції за її місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладено на прокурора у кримінальному провадженні.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно частин 1, 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурор доведе обставини про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про недоведеність підстав для продовження щодо підозрюваної ОСОБА_7 заходу у виді тримання під вартою та застосувавши щодо неї запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується фактичними даними та зібраними наявними у справі доказами.

Крім того, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність продовження існування зазначеного у клопотанні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду, а також про недоведеність ризиків, які передбачені п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчим суддею зазначено про те, що враховуючи конкретні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею особливо тяжкого злочину, вагомості наведених доказів причетності особи, суворість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, дані про особу ОСОБА_7 , наявний ризик, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, наведені обставини підтверджують продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя обґрунтовано посилається на те, що ризик того, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Рішення Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови»).

Згідно з наданими прокурором документами, речові докази у справі перебувають на зберіганні в сторони обвинувачення та не передавались на зберігання фізичним особам, а також слід зазначити, що згідно матеріалів клопотання, 20.09.2024 року підозрюваній та її захисникам відповідно до обов`язку, покладеного на сторону обвинувачення, зазначеному у ч. 2, 3, 4 ст. 290 КПК України, було надано доступ до усіх матеріалів кримінального провадження із зазначенням їх переліку. Тому зазначений вище прокурором ризик стороною обвинувачення не доведений.

Слідчим суддею зазначено про те, що ризик тиску на свідків та потерпілих може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено рішенням Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань - Рішення Європейського суду з прав людини «Клоот проти Бельгії».

Доказами на обґрунтування такого ризику можуть бути: підтверджуючі документи, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; незаконний вплив на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, що також підтверджується документально.

Колегія судді погоджується з висновком слідчого судді про те, що сторона обвинувачення не надала слідчому судді доказів на підтвердження наявності такого ризику. Крім того, вказаного ризику можна уникнути шляхом покладення на підозрювану певних обов`язків.

Правильним є і висновок слідчого судді про недоведеність слідчим наявності ризику можливого перешкоджання підозрюваною кримінальному провадженню іншим чином, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано.

Також, слідчий суддя обґрунтовано вважав недоведеним ризик вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення, з врахуванням наданих сторонами судового провадження відомостей про особу підозрюваної. Наявність вказаного ризику не підтверджено документами, довідками про те, що особа вже притягувалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має незняту чи непогашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягувалась до адміністративної відповідальності, інформацією про зловживання наркотичними засобами чи алкоголем.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено, що на теперішній час у кримінальному провадженні досудове розслідування завершено та стороною обвинувачення відкрито матеріали досудового розслідування, проте обставиною, яка перешкоджає закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді є особлива складність кримінального провадження, та як наслідок великий обсяг матеріалів досудового розслідування, з якими необхідно ознайомити підозрюваних та їх захисників.

Також, необхідно врахувати, що сторона захисту може мати свої матеріали, які буде використовувати як докази у суді, та з якими сторона обвинувачення повинна ознайомитись.

Прокурором в судовому засіданні було доведено, що виконати вимоги ст. 290 КПК України раніше, у межах строку дії ухвали слідчого судді, не виявилось можливим з об`єктивних причин, оскільки кількість наданих для ознайомлення стороні захисту матеріалів досудового розслідування складає понад 80 томів із значною кількістю вилучених речових доказів.

Слідчим суддею зазначено, що виконання вимог ст. 290 КПК України має вирішальне значення для кримінального провадження, оскільки якщо сторона не здійснить відкриття матеріалів, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

З огляду на наведене, обґрунтованим є висновок слідчого судді про те, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

При цьому, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що станом на день розгляду клопотання інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не забезпечать виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду не доведено тих обставин, що на даний час заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, яким здатен запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , вимоги статей 177, 178 КПК України, стадію досудового розслідування, ступінь ймовірності реалізації наявних в провадженні ризиків, даних про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов до правильного висновку про недоведеність того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою на даній стадії провадження буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної, а тому вважає відсутніми підстави для застосування до підозрюваної такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, на даний час є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для продовження застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі та в судовому засіданні стосовно обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України, та тяжкості покарання за вказані злочини, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співрозмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваної, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

Доводи, на які посилається прокурор стосовно наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, самі по собі не є достатньою підставою для продовження щодо підозрюваної виняткового запобіжного заходу, оскільки прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід - у виді цілодобового домашнього арешту не здатен запобігти вищевказаним ризикам.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона обвинувачення під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу із організованою злочинністю, Офісу генерального прокурора ОСОБА_6 -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4