Справа №577/2775/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1299/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено раніше встановлений запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

У рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який закінчується 28 липня 2024 року, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, п. 5 ст. ч. 1 177 КПК України, існують та не зменшилися і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2024 року, продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 02 місяці, тобто до 23 вересня 2024 року до 24 год. 00 хв., із раніше визначеними умовами та розмірами застави.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, яку доповнив та просив скасувати ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2024 року, змінити запобіжний захід ОСОБА_8 на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що стороною обвинувачення було порушено принцип змагальності сторін та рівності перед законом і судом, що є одними з основоположним принципами кримінального процесуального законодавства, так як не було надано стороні захисту копії клопотання про продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з відповідними додатками.

Вказана обставина унеможливила підготовку та направлення відповідного заперечення на подане клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначеним раніше розміру застави.

Окрім цього судом не було досліджено докази на підтвердження існування заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апелянт зауважує, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем Збройних Сил України, який брав участь в захисті суверенітету та територіальної цілісності України, та належним чином виконував обов`язки, покладені на нього, як на військовослужбовця, відповідно до Статуту Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту та інших військових статутів.

Також апелянт просить апеляційний суд звернути увагу на те, що повідомлення про нову підозру від 30 квітня 2024 року була вручена зовсім іншій особа, а саме ОСОБА_9 , що є порушенням норм КПК України. Таким чином, вказана обставина повинна була бути врахована судом першої інстанції при дослідженні доказів та обрання або продовження строку обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, пов`язаних з незаконним збутом психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, а отже обвинувачений може переховуватися від суду. Крім того, кількість вилучених в обвинуваченого під час обшуку психотропних речовин, свідчить про їх обіг та залучення останнього до розгалуженої незаконної мережі збуту заборонених речовин, яка складається з великої кількості осіб, а наявність в телефоні обвинуваченого значної кількості фотографій із зображенням місць розміщення закладок, вказує на системність протиправних дій ОСОБА_8 в сфері незаконного обігу наркотиків, а тому останній може продовжити злочинну діяльність.

Відповідно, висновок суду про те, що неможливо запобігти ризикам, які існували на час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме переховування останнього від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є вмотивованим і з таким висновком погоджується колегія суддів.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими, в сфері обігу психотропних речових у великих та особливо великих розмірах, дії якого були спрямовані на збут заборонених речовин, тобто останній становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 є виправданим.

Вище вказане, підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду, у разі звільненні його з-під варти. Також необхідно враховувати, що в умовах воєнного стану питання щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого набуває особливого значення, оскільки здійснення правосуддя в особливих умовах ускладнюється наявністю певних перешкод, які не існують у мирний час та вимагає від учасників судового розгляду відноситись до виконання своїх обов`язків, та реалізації наданих прав з більшою відповідальністю і зобов`язує суд діяти більш ефективно та організовано.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування вищевказаного ризику та вважає їх такими, що спростовуються наданими апеляційному суду матеріалами провадження.

Судом першої інстанції також було враховано, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, пов`язаних зі збутом особливо небезпечних психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах, що передбачає наявність корисливого мотиву в його діях, а тому дає підстави вважати, що обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним обігом особливо небезпечних психотропних речовин.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк дії запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого судом рішення та відсутність підстав для скасування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання захисника на характеризуючи дані обвинуваченого, який є військовослужбовцем та брав участь в захисті суверенітету та територіальної цілісності, не спростовують викладені в ухвалі суду висновки та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати реальний вплив та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і нівелюють встановлені судом ризики.

Окрім цього, апеляційний суд враховує також ту обставину, що ОСОБА_10 будучи призваним на військову службу за призовом під час мобілізації та призначеного на посаду водія 3 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 , не зважаючи на покладені на нього, як на військовослужбовця, завдання з оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, вдався до вчинення кримінальних правопорушень, а саме здійснював незаконні операції з психотропними речовинами та їх неконтрольований обіг, у великих та особливо великих розмірах, що в свою чергу спричиняє велику шкоду здоров`ю населення.

Щодо доводів захисника про те, що копію клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не було вручено стороні захисту, то вони не є підставою для скасування ухвали про продовження строку тримання під вартою, оскільки ні захисником, ні обвинуваченим не заявлялося клопотання про необхідність відкладення судового засідання з цієї причини, а відтак вони погодилися на його розгляд.

Окрім цього, апеляційний суд зауважує про те, що ч. 2 ст. 184 КПК України, визначено процесуальний обов`язок сторони обвинувачення надати саме обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Щодо зазначення в повідомленні про нову підозру від 30 квітня 2024 року, не вірного ім`я обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно стороною захисту долучено копія повідомлення про нову підозру від 30 квітня 2024 року, якою ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Проте, навпроти проставленого підпису підозрюваного, замість вірного зазначення ім`я останнього « ОСОБА_11 », органом досудового розслідування вказано « ОСОБА_12 ».

У свою чергу, колегія суддів не наділена повноваженнями надавати оцінку вказаним недолікам процесуального рішення, оскільки стороною захисту оскаржується судове рішення ухвалене на стадії судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, в якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладеного в обвинувальному акті та підтверджено доказами, дослідженими та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Також колегія суддів зазначає про те, що відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, ухвалою слідчого судді при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою була передбачена можливість застосування іншого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та визначено її розмір.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не є доцільним, оскільки обставини, наведені в апеляційній скарзі захисника, не дають можливість обрати ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано обрав відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу. При цьому, в оскаржуваній ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4