У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 20.10.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000087 віл 30.08.2022 року,

в с т а н о в и л а:

18.12.2024 року адвокат ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із цією скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 20.10.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000087 віл 30.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги особі, яка її подала, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу ІІІ КПК України.

Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Разом із цим, територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора нормами глави 26 розділу ІІІ КПК України не визначено, а тому при вирішенні цього питання слідчий суддя вважає за необхідне, за аналогією закону, застосувати ті норми КПК України, які регулюють подібні правовідносини. Такою нормою є ч.2 ст. 132 КПК України, яка визначає територіальну підсудність розгляду клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до цієї норми закону зазначені клопотання розглядаються судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

При цьому суд виходить з положень ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно з приписами п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За правилами ч.7 ст.100, ч.2 ст.132, ч.1 ст.184, ч.1 ст.192 КПК України клопотання під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Виходячи з системного аналізу наведених норм КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування, а тому, з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України, зазначене правило застосовується й до розгляду скарг і клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

При цьому, за змістом положень ст.38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють досудове слідство і дізнання) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

Отже, системний аналіз положень п.8 ч.1 ст.3 та ч.1 ст.38 КПКУкраїни дає підстави дійти висновку, що органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ (Національна поліція України, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України, Державне бюро розслідувань), а його підрозділ (управління, відділ), визначений ч.1 ст.38 КПК України.

Вказана позиція щодо застосування аналогії закону викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі від 16 червня 2016 року за № 223/1650/0/4-16.

Статтею 1 КПК передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

З матеріалів скарги вбачається, що адвокат ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , оскаржує постанову слідчого саме Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права та здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні управління. З метою ефективного виконання покладених на ДБР завдань з 01.03.2021 року в територіальних управліннях почали діяти слідчі підрозділи із дислокацією у всіх областях України, зокрема Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, знаходиться в м. Суми по вул. Кондратьєва, 98А, 40021, тобто фактично розташований в межах територіальної юрисдикції Зарічного районного суду м. Суми і не перебуває під територіальною юрисдикцією Октябрського районного суду м. Полтави.

Згідно з п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил територіальної підсудності.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що вказана скарга не підлягає розгляду в Октябрському районному суді м. Полтави, так як орган досудового розслідування не знаходиться в межах територіальної юрисдикції цього суду, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги особі, яка її подала.

Разом із тим, відповідно до положень ч.7 ст.304 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 9, 38, 304, 306, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 20.10.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000087 віл 30.08.2022 року повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що відповідно до ч.7 ст.304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1