Справа № 331/5953/24
Провадження № 1-в/331/4/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Олександрівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення у відповідність вироку згідно чинних змін у законодавстві за Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , засудженого вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.04.2016 року за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 357 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання на строк 2 роки,

І. Короткий виклад подання

Начальник Олександрівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 звернулась з поданням про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.04.2016, яким ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 191, ч. 3 ст. 357 КК України.

Подання мотивоване змінами до законодавства, згідно Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

ІІ. Позиції учасників судового провадження.

У судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, судом викликався належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену в поданні.

Прокурор у судовому засіданні подання підтримала, зазначила, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX внесено зміни до розміру крадіжки, як кримінального правопорушення. У зв`язку із чим, просила звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Новомиколаївського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2016 року за ч. 1 ст. 191 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке він був засуджений.

Представник Олександрівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області в судове засідання не з`явилась, судом повідомлявся про слухання справи належним чином.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом

Вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.04.2016 року (справа №322/1380/15) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ( привласнення та розтрата чудого майна, яке було ввірено особі) ч. 3 ст. 357 (незаконне заволодіння будь-яким способом паспорта) КК України та призначено покарання:

-За ч. 1 ст. 191 КК України до обмеження волі на строк 1 рік без позбавлення права обіймати посади чи займатися певною діяльністю;

-За ч. 3 ст. 357 КК України до обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього обов`язків.

Вирок суду набрав законної сили 31.05.2016 року.

Постановою оперуповноваженого СКП Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 07.04.2017 року заведено оперативно-розшукову справу №50091706 та оголошено у державний розшук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

IV. Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

V. Оцінка та мотиви суду

Згідно вироку Новомиколаївського районного суду Запорізької області, ОСОБА_5 здійснив крадіжку в липні 2015 року на загальну суму 1019 грн. 28 копійок

Станом на 01 січня 2015 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1218 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 609 грн.грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караними є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2015 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення - становить більше 1218 грн. (609 х 2 = 1218 грн.).

Таким чином вказане діяння не може вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за розтрату якого ОСОБА_5 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за розтрату якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд приходить до висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч.1 ст.191 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Олександрівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення у відповідність вироку згідно чинних змін у законодавстві за Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Виключити з вироку Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.04.2016 року посилання на засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 191 КК України у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

В іншій частині вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 357 КК України залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1