Провадження № 1-кп/643/758/25
Справа № 643/4824/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 розглянувши у м. Харкові в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 05 березня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с. Олександрівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2025 приблизно о 23:00 між ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та співмешканкою ОСОБА_3 на ґрунті неприязних стосунків виник словесний конфлікт. Під час якого ОСОБА_2 , діючи згідно раптово виниклого у нього умислу, спрямованого на спричинення своїй співмешканці тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілої та тілесних ушкоджень, свідомо бажаючи їх настання, схопив її за руку та потягнув до кімнати, після чого умисно наніс потерпілій удар кулаком лівої руки в область грудної клітини справа, далі схопив її обома руками за плечі та штовхнув, внаслідок чого ОСОБА_3 втратила рівновагу та впала спиною на підлогу. Після цього ОСОБА_2 заліз на потерпілу, схопив її обома руками за шию та з силою стиснув її протягом хвилини, придушивши потерпілу, одночасно здавлюючи праву сторону її щелепи великим пальцем правої руки. Потім, відпустивши шию, ОСОБА_2 , продовжуючи свої агресивні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень своїй співмешканці, схопив ОСОБА_3 за руки та сильно їх стиснув, завдавши потерпілій фізичного болю. Згідно висновку судово-медичної експертизи, внаслідок умисних дій, тобто нанесених ударів та стискання шиї та верхніх кінцівок ОСОБА_2 спричинив потерпілій ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді: синців на голові, шиї та тулубі, подряпини на лівій руці, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального проступку передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 надав письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Оскільки вказана заява також підписана захисником обвинуваченого, у суду відсутні підстави піддавати сумніву добровільність та щирість зазначеної вище позиції обвинуваченого.

Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_3 , вона не заперечувала проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника, щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд доходить висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному ст. 381, 382 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати із співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (§ 86 рішення ЄСПЛ від 11 липня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», § 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року).

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України, судом визнаються вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні осіб не має, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального проступку, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, що свідчить про недоцільність призначення йому покарання у вигляді штрафу, через утруднення його виконання, а також враховуючи те, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має також бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових правопорушень самим обвинуваченим та іншими особами, відтак суд доходить висновку, що ОСОБА_2 повинно бути призначено покарання у виді громадських робіт, не в максимальних межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України.

Оскільки ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, відтак покарання у вигляді виправних робіт, не може бути призначене судом.

Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, вказане покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Судом встановлено, що матеріальна шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення не завдана.

Арешт на майно не накладався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстави для його застосування відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Керуючись ст. 2, 91, 368 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (годин) годин.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирати.

Речовий доказ, а саме CD-R диск, на якому міститься один аудіозапис, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Матеріали кримінального провадження № 0000130 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі № 643/4824/25, провадження № 1-кп/643/758/25.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту отримання його копії.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6