1 УХВАЛА про скасування арешту майнаСправа № 335/5455/24 1-кс/335/52/2025
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в рамках вищезазначеного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2024 у справі № 335/455/24 задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про арешт майна, та накладено арешт на рахунок ОСОБА_5 в АТ «Універсалбанк», за яким відкрито банківську картку № НОМЕР_1 .
Проте, ОСОБА_5 не причетний до вчиненого правопорушення, а з усіх банківських карток, які були зазначені в клопотанні слідчого, як власність однієї особи, яка і вчинила зазначене правопорушення, ОСОБА_5 належить лише банківська картка емітована АТ «Універсалбанк».
Вважає, що доводи слідчого щодо підстав та обґрунтованості накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_5 не підтвердженні жодними належними і допустимими доказами.
Зазначає, що підставою для накладення арешту слугувало те, що спірні грошові кошти нібито відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано мають статус речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні, та з метою їх збереження накладено арешт.
Однак накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, враховуючи їх нематеріальний і не індивідуальний характер, не узгоджується з вказаною метою - збереження речових доказів, адже їх неможливо використати як доказ у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 повідомлення про підозру не пред`являлося, жодних слідчих дій відносно нього не проводилося. Грошові кошти, які знаходяться на рахунку НОМЕР_2 (банківська картка № НОМЕР_1 ), відкритому в АТ «Універсалбанк», володільцем якого є ОСОБА_5 , речовими доказами не визнавалися. Вказане підтверджується відповіддю Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя № 52-4550-24 від 11.12.2024.
Тому ОСОБА_5 не може нести відповідальність за дії невідомих осіб при відсутності його вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як елементів верховенства права.
Накладення арешту на майно можливе за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом злочином, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх та допустимих доказів
Сам по собі рахунок відкритий у банку не є речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, оскільки він не може мати незаконне походження або ж бути здобутим незаконним шляхом.
Натомість, арештовані кошти отримані ОСОБА_5 законним шляхом.
30.03.2024 ОСОБА_5 вирішив скористатися послугами криптообмінника «Fast_Obmen24» та обміняти криптовалюту у розмірі 156.43 USDT на грошові кошти. В результаті проведення даної операції, ОСОБА_5 отримав на свою банківську картку, емітовану в АТ «Універсалбанк» від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 6211,83 грн. На підтвердження даної операції ОСОБА_5 отримав від криптообмінника «Fast_Obmen24» фото екрану телефону, на якому містилась банківська квитанція про переказ вищезазначених коштів, що підтверджується випискою АТ «Універсалбанк» за 30.03.2024 та скріншотами електронного листування з криптообмінником «Fast_Obmen24».
Будь-якого стосунку до інших банківських рахунків, зазначених в ухвалі суду про накладення арешту, відкритих в АТ «Райффайзенбанк», АТ «ОТП Банк», АТ КБ «Приватбанк», АТ «ПУМБ» ОСОБА_5 немає, що підтверджується відповідними листами з вказаних банків.
Враховуючи той факт, що першочергово грошові кошти з банківської картки потерпілої були переказані на рахунки, відкриті в АТ «Райффайзенбанк», а потім в АТ «ОТП Банк», звідки вже переказані ОСОБА_5 , очевидним є той факт, що ОСОБА_5 не тільки не є учасником даного кримінального правопорушення, а й сам є потерпілим від вказаного злочин.
Зважаючи на відсутність підтвердження того, що грошові кошти на рахунку ОСОБА_5 відповідають ознакам речового доказу, недоведеність причетності ОСОБА_5 до вчинення злочину в рамках цього кримінального провадження, накладений арешт є неспівмірним, а подальше застосування такого виду забезпечення кримінального провадження знаходиться поза розумною межею, яка повинна виправдовуватися саме такий спосіб втручання у права власника майна.
Таким чином, грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_5 , тобто безготівкові кошти, не можуть виступати доказом в розумінні ст. 98 КПК України та жодним чином не можуть підтверджувати факт здійснення кримінального правопорушення.
Також, матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу, що арештовані грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_5 набуті у власність будь-яким протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Окрім факту належності майна до предмету злочину, використання його як засобу чи знаряддя злочину чи одержання внаслідок вчинення злочину та/або встановлення,, що воно є доходами від такого майна, для застосування арешту майна орган досудового розслідування повинен був довести, що ОСОБА_5 здобув майно незаконно. Натомість, жодних відомостей щодо дослідження цих фактів, які підтверджують наявності у арештованого майна таких ознак, на даний час не встановлено.
Враховуючи викладене, арешт на майно накладено необґрунтовано, у зв`язку з чим просить скасувати повністю арешт грошових коштів, які знаходяться на рахунку НОМЕР_2 (банківська картка № НОМЕР_1 ), відкритому в АТ «Універсалбанк», володільцем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений ухвалою слідчого судді від 16.05.2024 у справі № 335/5455/24.
Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 в судовому засідання доводи та вимоги клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити.
Слідча ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вказуючи, що досудове розслідування на даний час триває, та на даний час не відала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Заслухавши учасників, дослідивши доводи клопотання та додані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Приписами ст.ст. 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
При вирішенні питання про накладення арешту на грошові кошти на рахунках банку слідчий суддя виходив з тих обставин, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках вказаних в клопотанні, відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовим доказом, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Проте в суді заявником доведено відсутність достатніх даних про те, що грошові кошти, які перебувають на рахунку що ОСОБА_5 - фізичної особи є предметом кримінального правопорушення, а також є речовим доказом, що таке майно набуто кримінально протиправним шляхом в результаті вчинення кримінального правопорушення, стосовно якого ведеться досудове розслідування.
При цьому слідчий суддя враховує, на день розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено, що грошові кошти зараховані на рахунок ОСОБА_5 , мають відношення до обставин, які підлягають доказуванню в межах кримінального провадження за фактом якого здійснюється досудове розслідування.
Відсутні будь-які підстави вважати, що грошові кошти, які перебувають на банківському рахунку, який належить ОСОБА_5 можуть бути речовими доказами в даному кримінальному провадженні і відповідатимуть критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України. Процесуальне рішення про накладення арешту на грошові кошти не може ґрунтуватися на ймовірних припущеннях.
Також необхідно взяти до уваги, що відповідно до відповіді Вознесенівської окружної прокуратури м.. Запоріжжя № 52-4550-24 від 11.12.2024 ОСОБА_5 не допитаний в межах даного кримінального провадження, з ним не проводились будь які слідчі дії, не має процесуального статусу в кримінальному провадженні. Причетність ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення на час розгляду клопотання не встановлена.
Крім того, згідно вищезазначеної відповіді Вознесенівської окружної прокуратури м.. Запоріжжя № 52-4550-24 від 11.12.2024 грошові кошти, які знаходяться на рахунку НОМЕР_2 (банківська картка № НОМЕР_1 ), відкритому в АТ «Універсалбанк», володільцем якого є ОСОБА_5 , речовими доказами не визнавались.
Згідно виписки АТ «Універсалбанк» від 30.03.2024 та скріншотів електронного листування з криптообмінником «Fast_Obmen24», долучених до матеріалів скарги випливає, що під час послуг криптообмінника «Fast_Obmen24», обміну криптовалюти у розмірі 156.43 USDT на грошові кошти, гр. ОСОБА_5 були отримані на банківську картку АТ «Універсалбанк» від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 6211,83 грн.
При цьому, згідно відповідей АТ «ОТ Банк» від 13.06.2024, АТ «ПУМБ» від 14.06.2024, АТ «Райффацзен Банк Аваль», АТ КБ «Приватбанк» належність до інших банківських карток, на які слідчим суддею було накладено арешт, окрім емітований АТ «Універсалбанк», гр. ОСОБА_5 під час розгляду клопотання встановлено не було.
Таким чином, слідчим не надано доказів того, що зазначене майно, на яке накладено арешт, та арешт з якого просить скасувати заявник, має значення для кримінального провадження, а також те, що вказане майно здобуте злочинним шляхом. Також не доведено, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які могли б бути використані як доказ для продовження заходу забезпечення, а саме арешту, чи обставин, що встановлені під час досудового розслідування даного кримінального провадження.
Одночасно вирішуючи клопотання, необхідно врахувати загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до Розділу ІІ КПК України, якими передбачено обґрунтування необхідності такого ступеню втручання у права і свободи особи потребами досудового розслідування, принцип співмірності.
Керуючись ст.ст. 173, 174, 175 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1