н/п 1-кс/953/62/25
"27" березня 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
секретар судового засідання ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, 2009 року народження, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,
Орган досудового розслідування встановив, що не пізніше 20 вересня 2024 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який в подальшому неодноразово продовжений та діє на теперішній час, переслідуючи мету незаконного збагачення, використовуючи пригнічений емоційний стан ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого невстановлена органом досудового розслідування особа на ім`я « ОСОБА_10 » переконала у тому, що стосовно нього відкрите кримінальне провадження за фактом здійснення шахрайських дій, повідомили йому, що у разі несплати грошових коштів за вирішення питання щодо непритягнення його до кримінальної відповідальності, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна.
Після чого 24 вересня 2024 року ОСОБА_8 , реалізуючи спільний з ОСОБА_4 протиправний умисел, спрямований на незаконне збагачення, під час особистої зустрічі з ОСОБА_9 , пред`явив йому вимогу щодо надання грошових коштів у сумі 20 000 доларів США за остаточне вирішення питання щодо уникнення ОСОБА_9 кримінальної відповідальності.
27 вересня 2024 року близько 09 години 20 хвилин під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального експерименту ОСОБА_9 прийшов на попередньо визначене ОСОБА_8 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_4 , місце зустрічі, а саме неподалік від торгового центру «КЛАСС», що розташований за адресою: м. Харків, пр-т Людвіга Свободи, 43, де під час зустрічі з ОСОБА_8 . ОСОБА_9 передав йому грошові кошти у розмірі 5000 доларів США із заздалегідь ідентифікованими серійними номерами.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме: даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 , даними протоколу затримання ОСОБА_8 , даними протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 , даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, даними протоколів допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , даними протоколу огляду місця події.
Слідчий обґрунтовуючи необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, посилається на наявність у тому числі ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Існування вказаного ризику слідчий обґрунтовує тим, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочин. Крім того, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що наразі досудове розслідування триває, при цьому встановити місцезнаходження грошових коштів, отриманих злочинним шляхом ОСОБА_8 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_4 , на теперішній час неможливо, а тому у ОСОБА_4 є реальна можливість знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для встановлення істини по вказаному кримінальному провадженню. Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків та потерпілих з метою зміни або спотворення показань свідків на стадії судового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судових засіданнях. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що в своє чергу може свідчити про те, що ОСОБА_4 може знову вчинити кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України.
Слідчий ОСОБА_17 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених саме п.п. 1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання слідчого та просив застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначив, що тривалий час він не спілкувався зі своєю дружиною, мешкав у своїх батьків - м. Харків, вул. Санжарівська, при цьому жодної кореспонденції від слідчого за вказаної адресою він не отримував. Повідомив, що він не був обізнаний про те, що перебуває у розшуку, тому і не з`являвся до органу досудового розслідування, при цьому він не переховувався, вів свій повсякденний спосіб життя, у тому числі вільно пересувався вулицями м. Харкова, відвідував громадські міста, брав участь у судових засіданнях під час розгляду кримінального провадження, в якому він має процесуальний статус обвинуваченого.
Захисники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, а заявлені прокурором та слідчим ризики є не доведеними та не підтвердженими жодними доказами. Вказали, що підозрюваний не переховувався та не має на меті вчиняти дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Акцентували увагу на тому, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 та судові повістки про його виклик до слідчого на 21, 22 та 23 жовтня 2024 року були вручені не ОСОБА_4 , а його дружині після проведення обшуку. Повістки, які слідчий вручив дружині ОСОБА_4 , не відповідають вимогам ст. 137 КПК України, оскільки в них відсутні відомості щодо процесуального статусу особи, яка викликається та відомості про слідчу/процесуальну дію, а тому неявка підозрюваного ОСОБА_4 за вказаними повістками не може вважатися безпідставною. Звернули увагу на те, що долучені до матеріалів клопотання рапорти о/у ВКП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, які нібито вживали заходи щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного, свідчать про те, що фактично співробітники ВКП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області не вживали жодних заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного, оскільки в рапортах відсутня інформація, зокрема про роз`яснення особам, яких опитували співробітники поліції, про роз`яснення їм зокрема прав, передбачених ст. 63 Конституції України, не зазначені відомості щодо сусідів підозрюваного, які були опитані. Посилались на те, що орган досудового розслідування фактично не здійснював жодних заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 у період часу, коли його було оголошено у розшук, безперешкодно та вільно пересувався на території м. Харкова, у тому числі відвідував судові засідання у Московському районному суді м. Харкова, де розглядається кримінальне провадження, в якому ОСОБА_4 має процесуальний статус підозрюваного. Зауважили на тому, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є законослухняним громадянином, а тому просили обрати щодо свого підзахисного більш м`який запобіжний захід, зокрема цілодобовий домашній арешт, який на переконання сторони захисту, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, або зменшити розмір застави.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , наданий дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як вбачається зі змісту протоколу затримання особи, 26 березня 2025 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_4 був затриманий співробітниками ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Володимира Вакуленка, 1/32.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у п.175 рішення ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 , даними протоколу затримання ОСОБА_8 , даними протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 , даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, даними протоколів допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , даними протоколу огляду місця події.
При цьому слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, з огляду на те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Так, слідчий суддя зауважує, що повідомлена ОСОБА_4 підозра ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування та перевірених під час судового розгляду клопотання про застосування до останнього запобіжного заходу доказах. Слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення достатніми.
З огляду на такий обсяг відомостей кримінального провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У судовому засіданні сторона обвинувачення підтвердила ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Крім того, стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що підозрюваний може впливати на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).
Також слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Одночасно з цим, слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання не доведений ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи те обставину, що підозрюваний раніше не притягався до кримінальної відповідальності.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості у скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчий суддя встановив, що підозрюваний ОСОБА_4 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2009 року народження, що свідчить про наявність у підозрюваного стійких родинних зв`язків, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має реєстрацію у м. Харкові.
Підозрюваному ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у разі визнання його винним у виді позбавленні волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Положеннями ч. 1 ст. 181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.
Так слідчий суддя враховує, що повідомлення про підозру було вручено дружині - ОСОБА_11 після проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де у той час підозрюваний ОСОБА_4 не мешкав, оскільки з дружиною не спілкувався, а мешкав у батьків за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Повістки про виклик до слідчого також були вручені дружині ОСОБА_11 . Крім того, слідчий у судовому засіданні підтвердив, що повістки про виклик до слідчого ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 не надсилалась. Отже, підозрюваний ОСОБА_4 хоча і був оголошений органом досудового розслідування у розшук, проте доказів того, що він дійсно переховався від органу досудового розслідування, матеріали справи не містять. Надані стороною захисту докази свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_4 у період часу, коли його було оголошено у розшук, продовжував вільно пересуватися та не переховувався.
Оскільки тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а стороною обвинувачення у судовому засіданні не обґрунтовано та не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тому вважаю, що для запобігання встановленому під час розгляду клопотання ризику доцільним та достатнім буде застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту.
На переконання слідчого судді, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно з ч. 6 статті 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 належної поведінки та запобігання вищезазначеним ризикам, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає необхідним застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати житло за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197 КПК України,
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування до 18 квітня 2025 року, заборонивши підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , - цілодобово, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно звільнити з під-варти підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати працівників ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області невідкладно доставити до його місця проживання.
Зобов`язати ОСОБА_4 протягом часу дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали до 18 квітня 2025 року включно.
Попередити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Органу Національної поліції негайно поставити ОСОБА_4 на облік, як особу, щодо якої застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.
Ухвалу про застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до органу Національної поліції за місцем мешкання ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 31 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1