Справа № 643/8803/23
Провадження № 1-кс/643/1024/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_4 про відвід судді Московського районного суду м.Харкова ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 від 16.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, -

у с т а н о в и в :

У провадженні Московського районного суду м. Харкова у складі судді ОСОБА_5 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 від 16.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

25 лютого 2025 року засобами електронного поштового зв`язку від ОСОБА_4 надійшла заява про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду вказаного вище кримінального провадження.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025 заяву про відвід судді розподілено головуючому судді ОСОБА_1 , заяву передано судді 26 лютого 2025 року.

В обґрунтування заяви про відвід ОСОБА_4 посилається, що в матеріалах справи містяться надані «потерпілими» судді ОСОБА_5 докази систематичних хуліганських дій ОСОБА_6 у гуртожитку, внаслідок яких завдано психологічної, фізичної, майнової шкоди «потерпілим». Зазначає, що справа не розглянута по суті, задачі підготовчого судового засідання суддею не вирішено, проігноровано невичерпний перелік заяв, клопотань, доказів, серед яких: Заява №1 від 29.01.2024 «Про повернення обвинувального акту від 29.08.2023 прокурору з підстав порушення щодо конкретизації злочину та невідповідності Реєстру вимогам КПК і матеріалам кримінального провадження»; Заява №2 від 29.01.2024 «Про повернення обвинувального акту від 29.08.2023 прокурору з підстав відсутності відбитку печатки прокуратури на обвинувальному акті та відсутності в обвинувальному акті ОСОБА_7 , посади всіх дізнавачів, прокурорів»; Заява №3 від 29.01.2024 «Про повернення обвинувального акту від 29.08.2023 прокурору з підстав порушення відкриття матеріалів кримінального провадження»; Заява від 06.03.2024 «Про залучення до справи як «потерпілих» трирічної доньки ОСОБА_8 та її батька ОСОБА_4 »; Заява від 20.04.2024 «Про порушення розвитку дитини внаслідок систематичних хуліганських дій»; Клопотання від 14.01.2025 «Про призначення психологічної експертизи малолітньої дитини і батька та про повернення обвинувального акту прокурору»; Клопотання від 25.09.2024 «Про надання матеріалів дізнання, згідно з частиною 5 статті 301 КПК»; Клопотання від 15.01.2025 «Про проведення психологічної експертизи та про повернення обвинувального акту прокурору». Посилався, що ст. 342-345 КПК України встановлено обов`язок судді роз`яснити цивільним позивачам, у тому числі ОСОБА_4 , право відводу прокурору і судді, та інші права цивільних позивачів. Посилався, що суддя не повідомила його, ОСОБА_4 , про місце, дату та час проведення підготовчого судового засідання, судові повістки про його виклик відсутні. Зазначив, що заяви та клопотання, надіслані ним судді ОСОБА_5 , розглядалися без нього. Зазначив, що потерпілій ОСОБА_9 не направлялися повістки за її адресою проживання, що є обмеженням доступу до правосуддя, а проживання ОСОБА_9 у прифронтовій зоні це реальна перешкода для отримання інформації по справі, для прибуття до суду, для подання документів.

Так, при вирішенні питання щодо кола осіб, які наділені процесуальним правом ініціювати заяву про відвід судді, суд керується таким.

Правилами ч. 1-33 ст. 80 КПК України унормовано, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Як це унормовано положеннями п. 4 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право заявляти відводи та клопотання.

Як убачається з ухвали Московського районного суду м. Харкова, постановленої 16 січня 2025 року у складі судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000186 від 16.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , який також діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_8 , про залучення до справи, як потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , - відмовлено.

Відтак, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000186 від 16.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, статусу потерпілого не має та, як наслідок, не наділений процесуальним правом, визначеним п. 4 ч. 1 ст. 56 КПК України, заявляти відводи та клопотання.

Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000186 від 16.03.2023, доданим до обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_4 допитувався, як свідок.

Так, правилами п. 9 ч. 1 ст. 66 КПК України унормовано, що свідок має право заявляти відвід перекладачу, а відтак, свідок у кримінальному провадженні не наділений правом заявляти відвід судді.

У свою чергу, з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні у власних інтересах та в інтересах малолітньої дочки - ОСОБА_8 було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування шкоди. Водночас, матеріали справи не містять відомостей про прийняття або про відмову у прийнятті цивільного позову ОСОБА_4 до спільного розгляду у вказаному вище кримінальному провадженні, а відтак, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 на день розгляду судом його заяви про відвід судді ОСОБА_5 наділений статусом цивільного позивача.

Разом з тим, ураховуючи наведену вище невизначеність статусу ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, з метою непорушення гарантованого права на доступ до правосуддя, не зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про прийняття цивільного позову ОСОБА_4 до спільного розгляду у вказаному вище кримінальному провадженні, та, як наслідок, залучення ОСОБА_4 до участі у справі, як цивільного позивача, водночас, відсутність в матеріалах справи відомостей про відмову у прийнятті такого цивільного позову ОСОБА_4 та, ураховуючи сам факт пред`явлення останнім такого цивільного позову, суд вважає за необхідне розглянути заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 по суті.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду заяви про відвід судді повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки на зазначену потерпілою у заяві про її залучення до розгляду заяви ОСОБА_4 про відвід судді електронну поштову адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 Згідно з довідкою про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Повістка про виклик до суду в кримінальному провадженні» від 26.02.2025 по справі №643/8803/23 була надіслана 26.02.2025 о 16:45:50 одержувачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 . Документ доставлено до електронної скриньки 26.02.2025 о 16:56:53.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви про відвід судді повідомлялись своєчасно та належним чином. Від обвинуваченої ОСОБА_6 через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд заяви про відвід судді проводити за її відсутності. У поданій заяві зазначила, що заперечує проти задоволення заяви про відвід судді. Згідно з довідкою про доставку електронного документу, документ в електронному вигляді «Повістка про виклик до суду в кримінальному провадженні» від 26.02.2025 по справі №643/8803/23 було надіслано одержувачу ОСОБА_10 в її електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 26.02.2025 о 20:30:20.

Суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 про дату, час і місце розгляду заяви про відвід повідомлялася належним чином та своєчасно, надала заяву про розгляд заяви про відвід без її участі.

Оскільки надання пояснень особою, якій заявлено відвід, а також висловлення думки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, є їхнім правом, а не обов`язком, нез`явлення таких осіб, повідомлених про час і місце судового засідання, не є перешкодою для вирішення заяви про відвід.

У судовому засіданні 27 лютого 2025 року заявник ОСОБА_4 подану ним заяву про відвід судді ОСОБА_5 підтримав, просив її задовольнити з підстав, як про це зазначено у заяві про відвід судді. Посилався, що суддя ОСОБА_5 , не дивлячись на подані ним, ОСОБА_4 , та потерпілою ОСОБА_11 заяви про повернення обвинувального акту прокурору через наявність в ньому численних процесуальних порушень, прийняла рішення про відмову у поверненні обвинувального акту прокурору, тим самим, як на думку заявника, проігнорувала порушення поліції/прокуратури при проведенні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Посилався, що він, ОСОБА_4 , неодноразово подавав судді ОСОБА_5 заяви та докази наявних з боку обвинуваченої ОСОБА_6 хуліганських дій стосовно нього та його дочки, як потерпілих, однак суддя відмовила у залученні його, ОСОБА_4 , та його дочки до участі у даному кримінальному провадженні, як потерпілих. Посилався, що у даному кримінальному провадженні суддею порушуються права потерпілої ОСОБА_9 , позаяк ОСОБА_9 судові повістки про виклик до суду надсилалися не за місцем її проживання, а потерпіла проживає у прифронтовій зоні та має реальні перешкоди для отримання інформації по справі.

Прокурор у судовому засіданні вважала за необхідне залишити заяву про відвід судді без задоволення.

Суд, вислухавши ОСОБА_4 , прокурора, дослідивши заяву про відвід, вважає, що заява ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 (заява № 7577/02) зазначив, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У Бангалорських принципах поведінки судді, які схвалені резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року.

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності.

Особа, яка подала заяву про відвід судді повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з ч. 2 ст. 344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст. 75-81 КПК України.

За правилами ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Відповідно до ч. 2 цієї статті у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Отже, положеннями ст.75 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу.

Як це унормовано положеннями ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, зокрема суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

За приписами статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

Обґрунтовуючи заяву про відвід судді ОСОБА_5 , ОСОБА_4 посилається, що не погоджується з прийнятими суддею рішеннями щодо відмови у поверненні обвинувального акту прокурору та щодо незалучення його та його малолітньої дочки ОСОБА_8 , як потерпілих у даному кримінальному провадженні. Також посилається на неналежний спосіб сповіщення про дату, час і місце розгляду кримінального провадження потерпілої ОСОБА_9 .

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід суддів, суд ураховує, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що незгода осіб, які беруть участь у справах, з процесуальними діями та рішеннями суду під час розгляду справи, є підставою для оскарження, прийнятих за результатами розгляду справи, рішень в апеляційному порядку. Оцінку процесуальним діям судді можуть надавати лише суди вищих інстанцій.

З цього питання у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що процесуальні дії судді, законність та обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно незгода сторони з винесенням суддею судового рішення, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін у справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Що стосується посилань ОСОБА_4 у заяві про відвід судді на те, що суддею ОСОБА_5 при розгляді вказаного вище кримінального провадження порушуються права потерпілої ОСОБА_9 , то суд зважає на те, що матеріали заяви не містять жодних відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_4 є представником потерпілої ОСОБА_9 у встановленому законом порядку.

Крім того, потерпілою ОСОБА_9 не було ініційовано заяву про відвід судді ОСОБА_5 , а відтак, суд не надає оцінку таким доводам ОСОБА_4 .

Отже, на переконання суду, зазначені ОСОБА_4 аргументи не є підставою для відводу судді ОСОБА_5 в розумінні приписів ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, з доводів ОСОБА_4 не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді ОСОБА_5 .

Даних, які б свідчили, що відповідні процесуальні рішення приймались суддею ОСОБА_5 саме тому, що остання відчувала упереджене ставлення до тих чи інших учасників судового провадження, суду не надано.

Твердження ОСОБА_4 об`єктивно не підтверджуються, а містять лише суб`єктивну, власну оцінку діям судді ОСОБА_5 .

Будь-яких інших, визначених законом підстав для відводу судді ОСОБА_5 в ході розгляду заяви про відвід, судом встановлено не було.

Таким чином, перевіривши викладені ОСОБА_4 доводи, суд дійшов висновку, що наведені ним обставини не є підставою для відводу судді ОСОБА_5 в розумінні приписів статей 75, 76 Кримінального процесуального кодексу України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 76, 81 КПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 від 16.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 28 лютого 2025 року .

Суддя : ОСОБА_1