ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2217/24 Провадження № 1-кп/636/601/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисників: адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003134, яке внесене 12.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадження суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується, оскільки є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки бойові дії на території східних областей України на теперішній час не завершені, посилаючись на те, що обвинувачені є категорично негативно налаштованими проти військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які для забезпечення національної безпеки України, відновлення і підтримання правопорядку на всій території держави здійснюють комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії Російської Федерації, яка має наслідком руйнування об`єктів інфраструктури, в тому числі критичної, численні жертви серед мирного населення, грубі порушення норм міжнародного гуманітарного права, підтримують та виправдовують збройну агресію рф, а також тимчасову окупацію територій України, а від так можуть вчинити інші кримінальні правопорушення, направлені на допомогу державі-агресору рф; обвинувачені здійснювали вищевказані злочинні дії протягом тривалого часу в умовах дії військового стану, що вказує на стійкий, тривалий та повторюваний характер протиправної діяльності; обвинувачені мають стійкі зв`язки з представниками іноземної держави рф, які можуть надати необхідні засоби та забезпечити переховування обвинувачених від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та забезпечити вплив на свідків у вказаному провадженні та знищення доказів, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти продовження строку обраного запобіжного заходу, зазначивши, що прокурором не доведені ризики, на які він посилається, ОСОБА_6 добавив, що йому необхідна медична допомога, так як щомісячно проходить медобстеження і йому практично щоденно треба слідкувати за цукром в крові та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти продовження строку обраного запобіжного заходу, зазначивши аналогічну позицію, суд вважає, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід необхідно продовжити з наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченої і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченої особи.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинувачених, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.

Обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 інкримінується злочин, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі строком від десяти до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість, реальність та невідворотність покарання, є підстави вважати, що в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, обвинувачені можуть виїхати за межі території України та переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КІІК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відтак, з урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини, регламентовані ст. ст. 177, 194 КПК України, є дійсними, тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, і які не відпали на теперішній час, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у злочині, у вчиненні якого вони обвинувачуються; характер інкримінованого злочину, вік і стан їх здоров`я, те, що бойові дії на території східних областей України не завершені і є ймовірність того, що обвинувачені можуть продовжити свої незаконні дії, спрямовані на співпрацю з окупаційними військами, те, що обвинувачені здійснювали протиправні дії протягом тривалого часу в умовах дії воєнного стану, що вказує на стійкий, тривалий та повторюваний характер протиправної діяльності, а також враховуючи, що вони достовірно розуміють суть злочину та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, тому мають реальну можливість впливати на свідків, у зв`язку із чим суд вважає, що інша міра запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та належну поведінку.

Суд приходить до висновку, що вказані ризики, на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються. Що стосується стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , то медичну допомогу йому можуть надати в умовах слідчого ізолятора, або при необхідності направити інший медичний заклад.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1, 3, КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені ч. 1 п. 1, 3 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд уважає, що прокурором доведено існування ризиків, на які він посилається.

Зазначені обставини також свідчать про недостатність застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Також, суд ураховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України вважає, що відсутні підстави для визначення розміру застави, оскільки обвинувачені обвинувачуються у тяжкому злочині, який вчинений під час дії воєнного стану.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196-198, 350, 369-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу відносно обвинувачених задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів до 10 березня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів до 10 березня 2025 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Суддя -