Провадження №11-кп/801/87/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2024, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

25.10.2023 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області та ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11.12.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком два роки;

визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 361 КК України, та засуджено

за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді двох років обмеження волі;

за ч. 5 ст. 361 КК України до покарання у вигляді десяти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого та призначено остаточне покарання у вигляді десяти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів, врахувавши покарання призначене вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2023 року, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого та призначено остаточне покарання у вигляді десяти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту набуття вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк відбутого покарання час утримання його під вартою з моменту затримання 04.04.2024 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

встановив:

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2024 ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 361 КК України, та засуджено

за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді двох років обмеження волі;

за ч. 5 ст. 361 КК України до покарання у вигляді десяти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого та призначено остаточне покарання у вигляді десяти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів, врахувавши покарання призначене вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2023 року, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого та призначено остаточне покарання у вигляді десяти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 28.09.2023 року близько 11:59 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ-Маркет» за адресою: вул. Замостянська, 34а, м. Вінниця, вирішив вчинити крадіжку грошових коштів ОСОБА_8 з її банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , керуючись жагою до легкої наживи та незаконного збагачення, з корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання небезпечних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою викраденої ним, належної ОСОБА_8 банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , ввів підроблений ним пін-код, та без дозволу ОСОБА_11 , незаконно здійснив несанкціонований вхід до інформаційної (автоматизованої) системи банкомату С AVI 9364 АТ КБ «Приват Банк» та 28.09.2023 о 12:00 год. здійснив банківську операцію по зняттю коштів в сумі 2000 грн. з картки № НОМЕР_1 ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_9 місце злочину покинув, розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 2000 грн.

Крім того, 29.09.2023 року близько 09:17 год., перебуваючи біля відділення АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Театральна, 7, м. Вінниця, ОСОБА_9 вирішив вчинити крадіжку грошових коштів ОСОБА_8 з її банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , керуючись жагою до легкої наживи та незаконного збагачення, з корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання небезпечних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою викраденої ним, належної ОСОБА_8 банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , ввів підроблений ним пін-код, та без дозволу ОСОБА_8 , незаконно здійснив несанкціонований вхід до інформаційної (автоматизованої) системи банкомату САVІ 1736 АТ КБ «Приват Банк», та 29.09.2023 о 09:17 год. здійснив банківську операцію по зняттю коштів в сумі 2000 грн. з картки № НОМЕР_1 ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_9 місце злочину покинув, розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 2000 грн.

Окрім цього, 30.09.2023 року близько 10:17 год., перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ-Маркет» за адресою: вул. Замостянська, 34 а, м. Вінниця, ОСОБА_9 вирішив вчинити крадіжку грошових коштів ОСОБА_8 з її банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , керуючись жагою до легкої наживи та незаконного збагачення, з корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання небезпечних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою викраденої ним, належної ОСОБА_8 банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , ввів підроблений ним пін-код, та без дозволу ОСОБА_8 , незаконно здійснив несанкціонований вхід до інформаційної (автоматизованої) системи банкомату САVІ 9364 АТ КБ «Приват Банк», та 30.09.2023 р. о 10:18 год. здійснив банківську операцію по зняттю коштів в сумі 2600 грн. з картки № НОМЕР_1 ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_9 місце злочину покинув, розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 2600 грн.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 в апеляційній скарзі із доповненнями ставить питання про скасування вирока Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 в частині визнання винуватим у вчиненні 28.09.2023, 29.09.2023 та 30.09.2023 злочинів за ч. 4 ст. 185 КК України, скасувати, а кримінальне провадження від 02.10.2023№ 0000862 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні 28.09.2023, 29.09.2023 та 30.09.2024 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, закрити у зв?язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КІК України.

Призначене ОСОБА_9 покарання за цим вироком та покарання, призначене за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2023, виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Вимоги обґрунтовує тим, що станом на момент апеляційного розгляду набули чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок. вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органі» від (далі - Закон №3886-1X), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУПАП (у редакції Закону N? 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-1X) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальні правопорушення, серед іншого, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 вчинив 28.09.2023, 29.09.2023 та 30.09.2023.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону N? 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 гривні.

Як убачається з досліджених судами попередніх інстанцій матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_9 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій В?юн НІ. 28.09.2023 на суму 2000 гривень, 29.09.2023 на суму 2000 гривень та 30.09.2023 - на суму 2600 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_9 майна становила 2000 грн, 2000 грн та 2600 грн відповідно, тобто ця сума мента за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-1X та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 грн. то з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК України. посилання в судовому рішенні суду першої інстанції на скоєння обвинуваченим 28.09.2023, 29.09.2023 та 30.09.2023 таємного викрадення майна, належного

ОСОБА_13 вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, підлягає виключенню як таке, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадає під кримінально карне діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Прокурор в судовому засіданні просить скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2024 відносно ОСОБА_9 в частині засудження останнього за ч. 4 ст. 185 КК України та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 у зв`язку із декриміналізацією діяння.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора, апеляційну скаргу, просили закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_8 поклалась на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання; дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи клопотання; колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 1 статті 5 Кримінального Кодексу України регламентує, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Законом №3886-IX внесені зміни у ст.51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст.51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, з часу набуття 09.08.2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), зроблено правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочинів, серед іншого, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, епізоди яких відбулись 28.09.2023, 29.09.2023 та 30.09.2023, і потерпілій ОСОБА_13 заподіяно шкоду на суми 2000 грн., 2000 грн. та 2600 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 гривні.

За таких обставин у даному кримінальному провадженні за вказаними епізодами вартість викраденого обвинуваченим майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 грн - станом на 2023 рік, отже до цього діяння мають застосуватись положення ст.5 КК і на теперішній час інкриміновані обвинуваченому дії не підпадають під ознаки злочину, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.2 ст.479-2 КПК за відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.3 ст.479-2 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 - 1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи той факт, що в даному кримінальному провадженні обвинуваченим надана згода на закриття кримінального провадження в частині засудження за епізодом крадіжки у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, апеляційний суд керується положеннями п.4-1ч.1 ст.284, ч.3 ст.479-2 КПК.

Відповідно до абз.5 ч.7 ст.284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст.417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, враховуючи надання обвинуваченим згоди на закриття провадження, керуючись положеннями п.4-1ч.1 ст.284, ч.3 ст.479-2, ст.417 КПК, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України, з огляду на втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ч.2 ст. 376 ст.ст. 284, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2024 відносно ОСОБА_9 в частині засудження за ч. 4 ст.185 КК України, - скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4