Номер провадження: 11-кп/813/1477/25
Справа № 946/1181/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника малолітньої потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

представника малолітньої потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,

представника малолітньої потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 ,

захисників: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинуваченого ОСОБА_16 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за участю представника малолітньої потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 та прокурора ОСОБА_6 , з використанням системи «ВКЗ» за участю захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_16 , апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_17 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 , на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року в кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 року щодо:

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Алма-Ати Республіки Казахтан, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, працюючого на момент інкримінованих злочинів в.о. генерального директора КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_15 та повернуто прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт, затверджений 17.02.2021 року прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , представник потерпілої ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_9 , представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу суду та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого провадження, у зв?язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, ухвала суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржена.

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 07.03.2025 року, в провадження складу колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_2 , судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 розподілені матеріали провадження за вказаними апеляційними скаргами (номер провадження апеляційного суду №11-кп/813/1477/25).

До початку апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги, а захисник ОСОБА_15 подала заперечення на апеляційні скарги.

Окрім цього, до початку апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_14 подала до суду заяву про відвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який мотивований тим, що судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 неодноразово приймали участь у розгляді апеляційних скарг прокурора на ухвали місцевих судів про повернення обвинувального акта в даному кримінальному провадженні, за результатами розгляду яких були скасовані ухвали місцевих судів.

Також захисник вказує, що суддею ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні вже заявлявся самовідвід, що підтверджується звітом авторозподілу від 10.06.2021 року та ухвалою апеляційного суду від 09.06.2021 року.

Захисник ОСОБА_14 вважає, що вказані обставини викликають сумнів у неупередженості суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , оскільки вони раніше вже висловились про необґрунтованість повернення обвинувального акта прокурору, як такого що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, тобто мають сформовану позицію про необхідність призначення цього обвинувального акта до судового розгляду, а суддя ОСОБА_3 раніше вже заявляв собі самовідвід у цій справі.

Розгляд заяви захисника ОСОБА_14 про відвід, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК), проведено за відсутності захисника ОСОБА_18 , та представника служби у справах дітей, які будучи повідомленими дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, клопотань про відкладення не подавали.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_14 , яка підтримала заявлений нею відвід суддям; захисника ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_16 , які також підтримали відвід; думку прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які заперечували проти задоволення заяви захисника про відвід; перевіривши матеріали провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішення питань щодо відводів регулюється §6 Глави 3 КПК.

Статтею 75 КПК визначено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні закріплені в статті 76 КПК.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що безсторонність (неупередженість) суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Мироненко і Мартенко проти України»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надає вимога об`єктивної безсторонності (рішення ЄСПЛ у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Забезпечення достатніх гарантій виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді досягається, у тому числі, шляхом вирішення відводів.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Із заяви захисника ОСОБА_14 про відвід вбачається, що остання висловлює сумніви в неупередженості суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 при розгляді даної справи, посилаючись на те, що судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 раніше приймали участь в кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 року та при розгляді інших ухвал місцевих судів про прийняття аналогічних рішень про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, а суддя ОСОБА_3 приймав участь у даному провадженні з питань визначення підсудності, а також заявляв самовідвід при його розгляді.

Захисник ОСОБА_14 наполягає, що оскільки судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 раніше вже приймали участь в розгляді апеляційних скарг на аналогічні ухвали про повернення обвинувального акту та скасовували їх, а суддя ОСОБА_3 раніше заявляв самовідвід від розгляду цього кримінального провадження, у сторони захисту існують сумніви в неупередженості суддів.

Розглядаючи заявлений відвід, колегія суддів враховує, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.06.2021 року у складі колегії суддів: ОСОБА_19 , ОСОБА_3 , ОСОБА_20 задоволено заяви суддів ОСОБА_19 , ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду провадження за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.05.2021 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 відносно ОСОБА_16 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України, та матеріали кримінального провадження передані до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст. 35 КПК України для визначення інших суддів (справа №946/1181/21, провадження №11-кп/813/1557/21).

Підставою для самовідводу суддів ОСОБА_19 та ОСОБА_3 слугувало те, що вказані судді приймали участь під час досудового розслідування в даному кримінальному проваджені (ухвала Одеського апеляційного суду від 15.01.2021 року).

Таким чином, наведені обставини виключають повторну участь судді ОСОБА_3 у даному провадженні на стадії апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

При цьому, суддя ОСОБА_3 не був обізнаний щодо існування обставин, які виключають можливість його участі в даному кримінальному провадженні, оскільки при проведенні автоматичного розподілу справи, система АСДС не виключила вказаного суддю з розподілу не зважаючи на те, що він приймав участь в даному провадженні на стадії досудового розслідування.

Положеннями ч.1 ст.76 КПК встановлено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_14 про неможливість участі судді ОСОБА_3 є слушними.

Окрім цього, при вирішенні питання щодо заявленого відводу суддя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , колегія суддів враховує наступні обставини.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.06.2021 року у складі колегії суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 задоволено апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_17 ОСОБА_22 та представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_23 ; скасовано ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.05.2021 року про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акта в кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України; та призначено новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду (справа №946/1181/21, провадження апеляційного суду №11-кп/813/1557/21).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.01.2022 року у складі колегії суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_21 , ОСОБА_2 , задоволено апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_23 ; скасовано ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 11.10.2021 року про повернення прокурору обвинувального акта у цьому ж кримінальному провадженні для усунення недоліків; та призначено новий розгляд у тому ж суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду (справа №946/1181/21, провадження апеляційного суду №11-кп/813/608/22).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.09.2023 року у складі колегії суддів: ОСОБА_21 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , задоволено апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_23 та представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ; скасовано ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2023 року про повернення обвинувального акта у цьому ж кримінальному провадженні; та призначено його новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду (справа № 946/1181/21, провадження апеляційного суду №11-кп/813/1622/23).

На даний час в провадження апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_17 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 , на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.

У сторони захисту існують сумніви щодо неупередженості та безсторонності суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , оскільки судді вже неодноразово висловилися щодо відповідності обвинувального акта вимогам процесуального закону та звертали увагу місцевого суду на необхідність розгляду обвинувального акта по суті.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд не повинен переконувати сторону захисту щодо відсутності упередженості та безсторонності в розгляді даного кримінального провадження.

Водночас колегія суддів вважає, що у разі подальшої участі суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в розгляді даної справи, з урахуванням того, що раніше судді вже неодноразово висловились про відповідність обвинувального акта вимогам процесуального закону, а підстави повернення обвинувального акта в ухвалі Болградського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року, фактично є аналогічними з мотивами повернення обвинувального акта в ухвалах, які раніше були скасовані апеляційним судом у складі колегії суддів до яких входили судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у сторін провадження або сторонніх спостерігачів, незважаючи на результати даного розгляду, дійсно можуть виникнути сумніви в неупередженості суддів при прийнятті рішення.

Вирішуючи питання щодо заявленого відводу, колегія суддів керується, положеннями ст.ст. 1, 15 Кодексу суддівської етики.

Відповідно до ст. 1 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Згідно положень ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів (цінність 2 принципу «Неупередженість»), схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За таких підстав, на виконання вимог п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, з урахуванням існування обставин, які за переконанням сторони захисту унеможливлюють участь суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в розгляді апеляційних скарг, а також неможливість повторної участі судді ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст.76 КПК України, колегія суддів вважає, що заявлений відвід підлягає задоволенню, оскільки в разі не його не задоволення та розгляду даним складом суду справи по суті, сторони кримінального провадження або інші сторонні спостерігачі, можуть поставити під сумнів будь-яке рішення апеляційного суду в даному складі суду та стверджувати, що таке рішення є наслідком упередженості суддів у прийнятті рішення.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 7, 8, 9, 21, 28, 75, 376, 419 КПК України,

постановив:

Задовольнити заявлений захисником ОСОБА_14 відвід суддям ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від розгляду апеляційних скарг прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_17 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 , на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року щодо ОСОБА_16 .

Відвести суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від розгляду апеляційних скарг прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_17 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 , на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України.

Передати матеріали судового провадження №11-кп/813/1477/25 до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4