Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 646/3896/20
Провадження № 1-кп/553/242/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні у залі суду підготовче засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 25.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Червонозаводського районного суду м.Харкова перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000190 від 25.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно з Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який наразі продовжено.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м.Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м.Полтави.

Відповідно до акту приймання-передавання справ від 29.07.2022 до Ленінського районного суду м.Полтави з Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшла справа № 646/3896/20 у відношенні ОСОБА_4 .

Згідно із ч. 6 ст. 34 КПК України суд, якому направлено кримінальне провадження з іншого суду, розпочинає судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання незалежно від стадії, на якій в іншому суді виникли обставини, передбачені частиною першою цієї статті.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 10.08.2024 вказане кримінальне провадження прийнято до розгляду з призначенням підготовчого судового засідання.

Згідно із обвинувальним актом та відомостями з реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

За обвинувальним актом складеним у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа за наступних обставин.

Так, 25.01.2018 приблизно о 02 год. 00 хв. ОСОБА_4 керував легковим автомобілем «Renault Laguna Grandtour» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по просп. Гагаріна у м. Харкові, був зупинений співробітниками патрульної поліції біля 3 корпусу 176 будинку за порушення правил дорожнього руху.

Маючи протиправний умисел на використання завідомо підробленого документа шляхом пред`явлення його, як документу, що підтверджує право керування транспортним засобом, ОСОБА_5 надав на перевірку тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами категорії «В» серії АА № 672440, який згідно з висновком експертизи не відповідає вимогам, що пред`являються до аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу на території України та виготовлений на поліграфічному обладнанні, але не у відповідності до вимог, викладених у технічному описі бланка тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У підготовчому судовому засіданні після роз`яснення обвинуваченому підстав звільнення та наслідків закриття провадження, ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст.49 КК України за закінченням строків давності.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого та закриття кримінального провадження не заперечував.

Заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, роз`яснивши обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд зазначає про наступне.

Згідно із ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ч.3 ст.285 КПК України).

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно із ч.2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Відповідно до практики Верховного Суду, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 у справі № 735/1121/20, вчинення особою в межах передбаченого частиною першою статті 49 КК строк нового злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад два роки, також не нівелює диференційованого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за попередній злочин. У цьому разі термін, передбачений частиною першою статті 49 КК, переривається і починає відраховуватися з моменту вчинення нового злочину. Тобто диференційований строк не замінюється на загальний, більш обтяжливий для особи, а лише відтерміновує його початок.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 25.01.2018 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за яке передбачено найсуворіше покарання у виді обмеження волі на строк до 2 років, та яке, згідно із ст. 12 КК України за класифікацією кримінальних правопорушень належить до кримінальних проступків, а тому строк давності, відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України становить три роки.

За таких обставин, на час здійснення судового провадження у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого сплив п`ятирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

При цьому суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Відтак суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Згідно із ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п.5-8 ч.1 або ч.2 ст.284 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як убачається з інформаційної довідки про наявність судимостей, 09.03.2021 в межах кримінального провадження № 0004874 від 21.11.2020 обвинуваченому пред`явлено звинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Даних про внесення до ЄРДР відомостей про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності після 09.03.2021 та перебування його у розшуку, з наданої довідки не вбачається, під час здійснення судового провадження як Червонозаводським районним судом м. Харкова так і Ленінським районним судом м. Полтави обвинувачений від суду не ухилявся.

Згідно з реєстром досудового розслідування у ньому містяться відомості про процесуальні рішення слідчого щодо оголошення обвинуваченого у розшук, зупинення досудового розслідування та його відновлення, а саме постанова від 23.07.2021 про оголошення розшуку, зупинення досудового розслідування, постанова від 20.01.2022 про відновлення досудового розслідування. Копії вказаних постанов слідчого були надані суду, водночас відомості про заведення розшукової справи у відношенні ОСОБА_4 відсутні, інформація про перебування його у розшуку за відомостями УІАП ГУНП в Харківській області також не вбачається.

Закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з процесуальними рішеннями про зупинення слідства, судового розгляду, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства, суду.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 639/793/17.

Жодних об`єктивних відомостей на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від досудового розслідування, матеріали кримінального провадження не містять.

З огляду на наведене, перевіривши матеріально-правові та процесуальні правові підстави заявленого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, отримавши згоду на таке звільнення від обвинуваченого, враховуючи, що кримінальне правопорушення, за яким він обвинувачується, є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся та за відомостями про притягнення до кримінальної відповідальності, після 09.03.2021 обвинувачений злочинів не вчиняв і з того часу минуло більше трьох років, суд приходить до переконання, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає задоволенню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся, процесуальні витрати згідно з обвинувальним актом відсутні, застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту підлягає скасуванню.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.284,285,286,315,369,372,392 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 25.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.01.2018.

Речові докази у справі: тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 , який переданий згідно з квитанцією № 858 до камери зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП №1 - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Ленінський районний суд м.Полтави і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1