У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/12504/24

№ 1-кс/183/2596/24

09 грудня 2024 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001594 від 06.12.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковськ (нині м. Самар) Дніпропетровської області, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001594 від 06.12.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що у провадженні СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2024 року за №0001594 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 грудня 2024 року о 14 годині 24 хвилини ОСОБА_5 знаходилась у приміщенні торгівельного залу магазину «Єва 10063», розташованого за адресою: вул. Гідності, 38Б в м. Самар Дніпропетровської області, де у неї виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме товару, який знаходився на полицях вказаного магазину, вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій прямий умисел, перебуваючи у вказаний час та місці, діючи таємно, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшла до прилавку магазину з косметичними засобами, взяла до рук з прилавку магазину сережку UK49, сережки 23Н1198, трав`яний крем Хімано Боро Плюс 25 мл, шампунь м`яке очищення Хэд&Шолдерс, 300мл, яке належить ТОВ «РУШ», після чого, сховала викрадене майно до сумки та пройшла до виходу з магазину.

ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення майна, дійшла до виходу з магазину, в цей момент спрацювала система «антикрадій» та дії ОСОБА_5 були помічені працівниками магазину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які розуміючи злочинні дії ОСОБА_5 , наказали останній залишатися на місці до приїзду служби охорони.

В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, а саме товаром, який вона раніше з метою викрадення поклала до себе в сумку, та який належить ТОВ «РУШ», із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

В момент, коли ОСОБА_9 відійшла від вхідних дверей, ОСОБА_5 маючи можливість не доводити свій прямий умисел до кінця, та залишити викрадене майно в магазині, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на здійснення нападу із погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи яка зазнала нападу, з метою припинення опору продавця ОСОБА_8 , дістала зі своєї сумки предмет, схожий на пістолет, та повідомила ОСОБА_8 , що у разі подальшого перешкоджання її виходу з магазину, здійснить постіл в неї, та після того як ОСОБА_8 , побоюючись за своє життя, відійшла вбік, ОСОБА_5 утримуючи при собі викрадене майно, залишила місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши ТОВ «РУШ» майновий збиток.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

06 грудня 2024 року вказаний факт внесено до ЄРДР за №0001594 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

06 грудня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні №0001594.

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 від 06 грудня 2024 року, протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 від 06 грудня 2024 року протоколом огляду місця події від 06 грудня 2024 року, показаннями свідка ОСОБА_11 від 06 грудня 2024 року, протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 06 грудня 2024 року, показаннями свідка ОСОБА_9 від 06 грудня 2024 року; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 06 грудня 2024 року, показаннями свідка ОСОБА_8 від 06 грудня 2024 року, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 06 грудня 2024 року, протоколом перегляду відеозапису від 06 грудня 2024 року, протоколом огляду предмета від 06 грудня 2024 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 усвідомлює, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який, передбачено у вигляді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, та маючи можливість вільного пересування, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , які ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду. Так, розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_5 , винною у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підозрювана, перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків, та змусити їх змінити свої показання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється остання, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, наявність у ній реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної.

На підставі викладеного, сторона обвинувачення вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваної покладених на неї процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Враховуючи вищевикладене, слідчий звернулася із вказаним клопотанням до слідчого судді.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий і прокурор у своєму клопотанні не надано. Вважає доводи, на які посилається прокурор виключно припущеннями. У зв`язку з чим просив застосувати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, але на рівні мінімальної межі розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала позицію свого захисника, просила не обирати їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши, серед іншого, що щиро кається у вчиненому, зробила для себе відповідні висновки.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 05 грудня 2024 року о 14 годині 24 хвилини ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «Єва 10063», розташованого за адресою: вул. Гідності, 38Б в м. Самар Дніпропетровської області, реалізуючи свій прямий умисел, діючи таємно, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшла до прилавку магазину з косметичними засобами, взяла до рук з прилавку магазину сережку UK49, сережки 23Н1198, трав`яний крем Хімано Боро Плюс 25 мл, шампунь м`яке очищення Хэд&Шолдерс, 300мл, яке належить ТОВ «РУШ», після чого, сховала викрадене майно до сумки та пройшла до виходу з магазину. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення майна, дійшла до виходу з магазину, в цей момент спрацювала система «антикрадій» та дії ОСОБА_5 були помічені працівниками магазину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які розуміючи злочинні дії ОСОБА_5 , наказали останній залишатися на місці до приїзду служби охорони. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, а саме товаром, який вона раніше з метою викрадення поклала до себе в сумку, та який належить ТОВ «РУШ», із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану. В момент, коли ОСОБА_9 відійшла від вхідних дверей, ОСОБА_5 маючи можливість не доводити свій прямий умисел до кінця, та залишити викрадене майно в магазині, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на здійснення нападу із погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи яка зазнала нападу, з метою припинення опору продавця ОСОБА_8 , дістала зі своєї сумки предмет, схожий на пістолет, та повідомила ОСОБА_8 , що у разі подальшого перешкоджання її виходу з магазину, здійснить постіл в неї, та після того як ОСОБА_8 , побоюючись за своє життя, відійшла вбік, ОСОБА_5 утримуючи при собі викрадене майно, залишила місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши ТОВ «РУШ» майновий збиток.

06.12.2024 відомості про цю подію були внесені слідчим до ЄРДР під №0001594 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

06.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, слідчий та прокурор вказують на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначають, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або впливати на свідків, бо останні не допитані судом, оскільки остання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. У відповідності до ст. 12 КК України вказаний злочин є особливо тяжким.

Водночас, слідчим та прокурором не наведено жодних підстав вважити, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переховувалася від органу досудового розслідування чи суду. Посилання сторони обвинувачення лише на тяжкість покарання не спростовують показання ОСОБА_5 про те, що вона не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, або впливати на свідків. Тому доводи сторони обвинувачення не можуть беззаперечно свідчити і доводити поза розумним сумнівом факт того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, або впливати на свідків.

До того ж, клопотання не містить свідчень, що ОСОБА_5 будь-яким чином впливала на свідків.

Тобто прокурором та слідчим не обґрунтовано неможливість застосувати більш м`якого запобіжного заходу, а саме посилання лише на тяжкість злочину не є свідченням неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та такі доводи слідчого і прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є достатньо переконливими й такими, що у сукупності свідчать про те, що встановлені щодо підозрюваної ризики, передбачені ст. 177 КПК України, можуть бути усунуті лише в такий спосіб.

Вказане узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 26.06.1991 у справі «Летельє проти Франції» зазначено, що попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що вона є особою молодого віку, раніше не судима, має місце реєстрації та міцні соціальні зв`язки в місці її постійного проживання, оскільки на її утриманні перебуває малолітня дитина.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено в судовому засіданні, що інші запобіжні заходи, зокрема, домашній арешт з урахуванням даних про особу підозрюваної, не зможе запобігти всім доведеним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваної.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік підозрюваного та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Перевіряючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, виходжу з того, що у випадку застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту він буде повністю запобігати ризикам, що доведені прокурором, а саме: ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду, або впливати на свідків.

Отже, застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є виправданим і доцільним. Водночас застосування виняткового запобіжного заходу є надмірним та не відповідає обставинам кримінального провадження, особі підозрюваної та доведеним ризикам переховування або впливу на свідків.

У своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним (це висвітлено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу немає, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, її вік, сімейний стан, слідчий суддя доходить висновку, що підозрюваній ОСОБА_5 має бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001594 від 06.12.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на неї таких обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області та/або Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області;

- не відлучатися цілодобово без дозволу слідчого, прокурора та/або суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків необхідності запобігання загрози життю та здоров`ю, тобто необхідності звернення за медичною допомогою та у зв`язку з можливими заходами під час дії воєнного стану;

- утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків визначити до 07 лютого 2025 року.

Повний текст ухвали складено і оголошено 10 грудня 2024 року о 08 годині 10 хвилин.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1