Провадження № 1-кп/344/1460/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, працюючої на посаді водія-експедитора у ТОВ «Лутчак В.Ф.», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 10.09.2023 близько 10 год, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалась зі швидкістю 69 км/год, у правій смузі по вул. С. Василіянок, зі сторони вул. Дністровська у напрямку регульованого перехрестя вул. С. Василіянок-Вовчинецька у м. Івано-Франківську.

В той час, неповнолітній ОСОБА_5 , керуючи електросамокатом марки «Ecos» та рухаючись по вул. Вовчинецька, у межах дорожньої розмітки «зебра», яка позначена інформаційно-вказівними знаками 5.38.1 «Пішохідний перехід», розпочав переїжджати проїзну частину дороги вул. С. Василіянок, зліва на право відносно напрямку руху автомобіля марки «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Надалі, водій ОСОБА_7 , рухаючись на вищевказаному автомобілі прямо через регульоване перехрестя, проявила неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним та допустила зіткнення електросамокатом марки «Ecos» під керуванням ОСОБА_5 .

При цьому ОСОБА_7 порушила вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 12.4., відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Внаслідок порушення ОСОБА_7 , ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку, переломами кісток черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, пневмоцефалією, раною та саднами в ділянках голови, синцем в лівій параорбітальній ділянці, яка згідно висновку судово-медичного експерта відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вказаному кримінальному правопорушенні визнала повністю та беззастережно, підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про визнання винуватості від 28 листопада 2024 року просила затвердити. Наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до неї в разі затвердження укладеної угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє. У вчиненому щиро розкаялася.

Захисник підтримав думку своєї підзахисної.

Прокурор вважав, що угода відповідає встановленим вимогам закону і повинна бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Законний представник потерпілого не заперечив щодо затвердження угоди.

Суд, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_7 під час розгляду справи суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, її права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачена правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, вважає, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої щодо визнання винуватості та укладенні відповідної угоди про визнання винуватості немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Суд також враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні визнала себе винною, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджуються обвинувачена ОСОБА_7 є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченої за ч.2 ст.286 КК України, так як обвинувачена ОСОБА_7 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, що ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченою своєї вини не потребують підтвердження іншими доказами.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченої, фактичні обставини вчиненого правопорушення, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України, визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено, що відповідає як закону, так і фактичним даним кримінального провадження.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше не судима, на обліках в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно працює.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діянь ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України є правильною, а запропоноване угодою покарання також відповідає положенням ст.65 КК України щодо тяжкості кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, конкретних обставин справи, обставинами, що пом`якшують покарання, якими згідно ч.1 ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутності обставин, що обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушення, не суперечать інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати покласти на обвинувачену.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 373, 374, 468-476, ч.15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 28 листопада 2024 року, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_7 , - затвердити.

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 268 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 17 852 гривні 48 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази:

- автомобіль марки Тесла Модел 3, реєстраційний номер НОМЕР_2 (постанова від 10.09.2023 року) вважати повернутим власнику ОСОБА_8 ;

- електро-самокат марки ECOS (постанова від 10.09.2023 року) повернути власнику.

Арешти накладені ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 року (справа № 344/16694/23) та ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 року (справа № 344/16687/23) скасувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_9