Справа № 642/4681/23
Провадження № 1-в/615/42/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області подання начальника Богодухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 , стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Коломак Харківської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої:

29.08.2023 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

ВСТАНОВИВ

Начальник Богодухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулась до Валківського районного суду Харківської області з поданням про звільнення ОСОБА_4 від призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2023 року покарання з випробуванням.

В обґрунтування подання зазначила, що Верховною Радою України 18.07.2024 року було прийнято Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 08.08.2024 року. Відповідно до обвинувального вироку, ОСОБА_4 своїми умисними діями спричинила майнову шкоду, загальна сума якої складає 702 грн 00 коп. Прожитковий мінімум для працездатних осіб на момент скоєння кримінального правопорушення у 2023 році становив 2684 грн, що було визначено нормами Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України па 2023 рік». Ураховуючи вищевикладене та на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ч. 2 ст. 74 КК України, прошу застосувати до засудженої ОСОБА_4 норми Закону № 3886-ІХ « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розгляд подання проводити за відсутності працівника уповноваженого органу з питань пробації, подання підтримує.

Засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відповідно до вимог ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши подання, особову справу ОСОБА_4 , надані докази, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2023 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з представником уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначила, що «статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна. Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП. Отже, із часу набуття 09.08.2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП».

Як наслідок, Об`єднана палата вважає, що «для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Таким чином, внесені Законом № 3886-IX зміни до ст. 51 КУпАП призвели до декриміналізації діяння щодо викрадення майна, вартість якого станом на час його викрадення шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим дія вказаного Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп.169.1.1 п. 169.1 ст.169 розд. IV Податкового кодексу України.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що неоподатковуваний мінімум щодо адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 п. 169.1 статті 169 розд. IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2023 року встановлений у розмірі 2684,00 грн.

Таким чином, у 2023 році мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознака кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, повинна становити не менше 2684,00 грн.

Так, ОСОБА_4 засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Водночас майнова шкода спричинена потерпілому, що встановлена вироком суду становить 702 грн 00 коп, а кримінальне правопорушення вчинене 20.06.2023 року.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2023 році становив 2684,00 гривень, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2023 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 2684 гривні.

З урахуванням положень ст. 5 КК, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення неперевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_4 вчинила дрібну крадіжку, за що передбачено відповідальність ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи декриміналізацію розміру викраденого майна, за яке настає кримінальна відповідальність, суд дійшов висновку, що засуджену ОСОБА_4 слід звільнити від покарання, призначеного за вироком суду в частині засудження за ч.4 ст.185 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння.

Керуючись ст. 74 КК України, ст.ст.369, 372, 537,539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Подання - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого нею діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Валківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1