ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/5966/24

Провадження № 11-сс/820/215/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2025 року у кримінальному провадженні № 0002131, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2024 року,про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир Волинський Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що старшим слідчим відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002131 від 25 грудня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 грудня 2024 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в спальній кімнаті приміщення відділення соціально-побутової адаптації ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочав конфлікт з ОСОБА_9 , який переріс в бійку, в ході якої в нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись в тому ж місці, без значного розриву у часі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 кулаками правої та лівої рук, умисно наніс потерпілому ОСОБА_9 не менше 10 ударів в ділянку голови, обличчя та грудної клітки, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, субдуральної гематоми, переломів ребер по типу каркасного перелому, гемотораксу зліва, забою лівої легені, забою серця, субкапсулярного розриву лівої нирки, отогематоми справа, множинних саден та гематом тіла, від яких потерпілий ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 20 год. 20 хв. помер у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Шепетівської багатопрофільної лікарні».

25 грудня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 грудня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24 лютого 2025 року включно.

19 лютого 2025 року керівником Шепетівської окружної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто по 26 березня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2025 року підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 26 березня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002131 від 25 грудня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на 6 (шість) місяців, тобто до 26 червня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2025 року клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 19 травня 2025 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2025 року скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Зазначає, що ОСОБА_7 вину визнав повністю, розкаюється та готовий нести покарання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю постійного проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні двох дітей, має хворобу колінного суглобу, внаслідок чого потребує постійного догляду та лікування.

Вважає, що перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний буде під постійним контролем органів поліції, що забезпечить його належну процесуальну поведінку, для посилення контролю можна використати електронні засоби, що взагалі унеможливить вчинення ним протиправних дій.

На думку захисника, домашній арешт підозрюваний може відбувати по місцю свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де він до затримання постійно проживав зі своєю родиною.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_7 був повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду через адміністрацію ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», з клопотанням про участь в апеляційному розгляді не звертався, в апеляційній скарзі захисника не порушується питання про погіршення його становища, його участь у апеляційному розгляді не є обов`язковою, у зв`язку з чим колегія суддів, з`ясувавши думку присутніх учасників провадження, прийняла рішення про проведення апеляційного розгляду у відсутність підозрюваного, відповідно до вимог ч.4 ст.401, ч.4 ст.405, 422 КПК України, з урахуванням також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.10.2023, у справі №211/111/22, провадження №51-3720км23.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому зазначив, що ОСОБА_7 вину визнає частково та вказав, що тілесні ушкодження наносили потерпілому й інші особи, які на даний момент під вартою не перебувають.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні, тому обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 оскаржує наявність ризиків для застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що можливо застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до вимог частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положень частин 3, 5 статті 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а саме: обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які не зменшилися і виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

У колегії суддів не виникає сумнівів у висновках слідчого судді щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, оскільки існує інформація, що він міг вчинити правопорушення, про що свідчать надані суду матеріали кримінального провадження та доведено прокурором, що також не оскаржується і стороною захисту в апеляційній скарзі.

Слідчий суддя зазначив, щоризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшилися, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення,за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у випадку визнання його винним, співставляючи можливі негативні для нього наслідки, у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважав, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду й надалі існує, і цей ризик є достатньо високим, оскільки, опинившись на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому провадження та інших відомих йому осіб, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного насильства, схиляння їх до дачі неправдивих показань, з метою покращення свого становища; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення. Зважаючи на те, що обставини провадження свідчать, що заявлені ризики не зменшилися та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя не знайшов підстав для обрання менш суворого запобіжного заходу.

До того ж, досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, у зв`язку із складністю кримінального провадження, необхідністю проведення додаткових слідчих та процесуальних дій, отримати висновки судових експертиз.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження тримання під вартою ОСОБА_7 та погоджується з таким висновком слідчого судді.

Запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Найбільш вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість підозрюваного, обвинуваченого, адже саме за їх сукупного аналізу можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

Також у рішеннях ЄСПЛ по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення

Стосовно неможливості запобігання ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, які продовжують існувати та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про неврахування слідчим суддею даних, що характеризують підозрюваного ОСОБА_7 не є визначальною підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не зменшують наявних ризиків та враховуються в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження та наявними ризиками.

Колегія суддів вважає, що не є підставою для відмови у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_7 доводи захисника про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, оскільки особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я, відповідно до вимог закону, відсутні перешкоди для лікування ОСОБА_7 під час перебування його під вартою, доказів неможливості утримання ОСОБА_7 в умовах СІЗО стороною захисту не надано.

На думку колегії суддів, висновок слідчого судді, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашній арешт, навіть із покладенням додаткового обов`язку у вигляді носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти наявним ризикам, є обґрунтованим.

Відтак, переконливих фактів, які б вказували на те, що вказані ризики зменшилися і не виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою захисником не надано, і в ході апеляційного розгляду таких не встановлено.

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення внаслідок чого померла людина, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності інкримінованого діяння, за яке підозрюваному у разі доведення його винуватості загрожує суворе покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, наявні ризики не зменшились та продовжують існувати, тому обрання більш м`яких запобіжних засобів, ніж тримання під вартою, на думку колегії суддів, не зможе запобігти обумовленим вище ризикам. Так само не зменшує зазначених ризиків і викладені захисником такі обставини, як позитивна характеристика підозрюваного, відсутність у нього фактів притягнення до кримінальної відповідальності раніше чи наявність інших підозр.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Отже, з урахуванням наданих матеріалів справи та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення слідчого судді за клопотанням слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновок про продовження строку тримання під вартою до 26 березня 2025 року включно, тобто в межах продовженого строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002131, правильним.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що за наявності обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України,існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які знайшли своє підтвердження як під час розгляду клопотання слідчого, так і в ході апеляційного розгляду, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належне виконання ним процесуальних обов`язків, тому апеляційна скарга захисника підозрюваного не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3