Справа № 622/421/16-к
Провадження № 1-кп/535/28/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000130 від 01.03.2016 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясногірка, м.Краматорськ, Донецької області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

установив:

З обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 25 лютого 2016 року, близько 22:00 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи прямий умисел, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно останньої, а саме: саморобний металевий паливний котел, б/у, вага 166,3 кг, 1 шт.; металеві листи, 5 шт., загальною вагою - 6 кг. після чого, разом з викраденим майном, з місця злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , згідно висновку товарознавчої експертизи №1539 від 12.03.2016, ОСОБА_6 було завдано матеріальну шкоду в розмірі 379,60 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, яке поєднане з проникненням у сховище.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти закриття кримінального провадження не заперечував.

Від потерпілої надійшла заява про розгляд справи без її участі, претензій до обвинуваченого не має.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дійшов до наступного.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 (два) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив 25.02.2016 року. Загальна вартість викраденого майна складає 379,60 грн.

За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня звітного податкового року складав 1378 гривень. Тому, податкова соціальна пільга у 2016 році складала (1378 грн * 0,5) = 689 гривень, тобто 2 НМДГ складає 1378 гривень.

Оскільки згідно обвинувального акту сума викраденого ОСОБА_7 майна становить 379,60 грн, то вказані дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

При цьому суд бере до уваги приписи ч.1 ст.5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Приписи п.4-1 ч.1 ст.284КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч.3 ст.185КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до вимогст.124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави належить стягнути процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням товарознавчої експертизи №1539 від 12.03.2016 у розмірі 263,88 грн.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.284, ст.ст.376, 479-2 КПК України, суд,-

постановив:

Кримінальне провадження №0000130 від 01.03.2016 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням товарознавчої експертизи №1539 від 12.03.2016 у розмірі 263,88 грн.

Речові докази, а саме: саморобний металевий паливний котел, б/у, вага 166,3 кг, 1 шт.; металеві листи, 5 шт., загальною вагою - 6 кг, передані на відповідальне зберігання потерпілій, залишити у власності та розпорядженні потерпілої.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 7 (семи) діб з часу її проголошення через Котелевський районний суд Полтавської області.

Суддя: ОСОБА_1