Справа № 598/2470/24
провадження № 1-в/598/16/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі клопотання адміністрації Державної установи «Збаразька виправна колонія (№63)» про звільнення від призначеного покарання, засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Данилівці, Зборівського району, Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, до засудження непрацюючої,

раніше судимої, востаннє, вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26.01.2022 року за ч.2 ст.185, ст.79, ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

засудженої вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2023 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ст.75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, та за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 із застосуванням ч.1 ст.69, ч.4 ст.185 із застосуванням ч.1 ст.69, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць,

встановив:

Державна установа «Збаразька виправна колонія (№63)» звернулася до суду з клопотанням про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, відносно ОСОБА_4 , у зв`язку з усуненням законом карності діяння, за яке вона засуджена.

Від адміністрації Державної установи «Збаразька виправна колонія (№63)» надійшла заява про розгляд клопотання у відсутності представника установи, клопотання підтримує.

Засуджена також подала до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судима, востаннє, вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26.01.2022 року за ч.2 ст.185, ст.79, ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

За даною справою ОСОБА_4 засуджена вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2023 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26.01.2022 року, більш суворим за цим вироком визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

Вважати ОСОБА_4 звільненою згідно ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Також, за цим же вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2023 року, ОСОБА_4 засуджена за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 із застосуванням ч.1 ст.69, ч.4 ст.185 із застосуванням ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26.01.2022 року у виді 7 місяців позбавлення волі, і визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк на строк 4 роки 1 місяць.

Початок строку відбуття покарання - 08.08.2022 року.

Кінець строку покарання - 08.09.2026 року.

Засуджена відбуває покарання в Державній установі «Збаразька виправна колонія (№63)» за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2023 року, в частині її засудження за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 із застосуванням ч.1 ст.69, ч.4 ст.185 із застосуванням ч.1 ст.69, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положення ст.51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, що набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2015 року складав 609 грн. (1218 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2016 року х на 50%), тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 609 грн. х 2=1218 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2016 року складав 689 грн. (1378 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2016 року х на 50%), тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 689 грн. х 2=1378 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2019 року складав 960,50 грн. (1921 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2019 року х на 50%), тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 960,50 грн. х 2=1921 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2021 року складав 1135 грн. (2270 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 року х на 50%), тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1135 грн. х 2=2270 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2022 року складав 1240,50 грн. (2481 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року х на 50%), тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1240,50 грн. х 2=2481 грн.

За вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26.01.2022 року засуджена ОСОБА_4 таємно викрала чуже майно 17.11.2021 року на суму 235,57 грн., що станом на день вчинення кримінального правопорушення складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто менше 2270 грн.

За вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджена за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, вчинила таємне викрадення чужого майна:

- 15.12.2015 року на суму 400 грн., що станом на день вчинення правопорушення складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто менше 1218 грн.;

- 09.01.2016 року на суму 1000 грн., 07.02.2016 року на суму 500 грн., що станом на дні вчинення правопорушень складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто менше 1378 грн.;

- 10.01.2016 року на суму 2100 грн., що станом на день вчинення правопорушення складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто більше 1378 грн.;

- 21.09.2019 року заволоділа чужим майном на суму 4020 грн., що станом на день вчинення правопорушення складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто більше 2102 грн.

Таким чином, засуджена ОСОБА_4 не підлягає звільненню від покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2023 року в частині її засудження за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70, ст.75, ст.76 КК України, оскільки по двох епізодах вчинила крадіжку та шахрайство на суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2023 року в частині засудження ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 із застосуванням ч.1 ст.69, ч.4 ст.185 із застосуванням ч.1 ст.69, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, таємно викрала чуже майно 04.06.2022 року на суму 329,90 грн., замах на таємне викрадення чужого майна 08.08.2022 року на суму 454,66 грн., що станом на дні вчинення правопорушень складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто менше 2481 грн.

Таким чином, на засуджену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX від 18.07.2024 року, що набув чинності 09.08.2024 року, та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, а тому вона підлягає звільненню від покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26.01.2022 року за ч.2 ст.185 КК України та за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2023 року в частині засудження її за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.1 ст.69, ч.4 ст.185, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, у зв`язку з усуненням законом карності діянь, за які вона була засуджена.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в редакції Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024р.) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, приходиться до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання та звільнення засудженої від покарання, у зв`язку з усуненням законом карності діянь, за які вона була засуджена.

На підставі наведеного та керуючись ст.58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд,

постановив :

Клопотання Державної установи «Збаразька виправна колонія (№63) задовольнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26.01.2022 року та за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2023 року в частині засудження її за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.1 ст.69, ч.4 ст.185, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, у зв`язку з усуненням законом карності діянь, за які вона була засуджена.

Вважати ОСОБА_4 засудженою за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2023 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.75 КК України вважати ОСОБА_4 звільненою від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5