Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2025 року м. Рівне

Справа № 572/4913/24

Провадження № 11-кп/4815/370/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

Прокурора - ОСОБА_5

Засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Катеринівська ВК № 46» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сареннського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2024 року щодо умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить застосувати щодо нього положення статті 81 КК України та звільнити умовно-достроково на не відбутий строк покарання, мотивуючи тим, що позитивно характеризується, працевлаштований і має два заохочення, що, на його думку, свідчить про доведеність виправлення.

Іншими учасниками судового розгляду апеляційні скарги не подавалися.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора щодо законності і обґрунтованості оскаржуваної ухвали, яку просить залишити без змін, перевіривши матеріали провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано лише після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення є законодавчим стимулюванням добросовісного відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від поведінки засудженого значною мірою залежить можливість поліпшення його правового становища.

Згідно положень ст. 81 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, та якщо засуджений сумлінною поведінкою ( стримування від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, в тому числі, і в побуті) і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом закону, висновок суду про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці не лише за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання, а й за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Сумлінна поведінка засудженого полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи та відсутності порушень дисципліни, що само по собі ще не є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від покарання. Сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також усіх даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 відбуває покарання в місцях позбавлення волі, будучи засудженим вироком Сихівського районного суду м. Львова від 12.01.2022 року за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна ( грабіж) за ознакою повторності, на чотири роки позбавлення волі, і на момент розгляду судом його заяви щодо умовно - дострокового звільнення дійсно відбув 2/3 строку призначеного судом покарання.

Згідно характеризуючих даних, ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення тяжких злочинів - розбою і грабежу, тривалий час у нього була негативна характеристика, як особи, що не стала на шлях виправлення, і до моменту ухвалення оскаржуваного рішення засуджений отримав лише одне заохочення, а, відтак, суд першої інстанції, з урахуванням всіх даних, що характеризують особу ОСОБА_6 , вірно відмовив у задоволенні заяви засудженого щодо умовно-дострокового звільнення від покарання.

Істотних порушень вимог кримінального-процесуального закону, які б слугували безумовною підставою для скасування судового рішення, не вбачається.

Поряд з цим, колегія суддів наголошує, що зазначеним рішенням ні засуджений ОСОБА_6 , ні адміністрація ДУ «Катеринівська ВК № 46» не позбавлені права повторного звернення з клопотанням чи поданням щодо умовно дострокового звільнення, а також заміни покарання більш м`яким в установлений законом строк.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3