Справа №1-46/12 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/337/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засідання, у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 квітня 2024 року, якою заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 серпня 2015 року за нововиявленими або виключними обставинами залишено без задоволення,

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла заява з доповненнями засудженого ОСОБА_8 , в яких останній просив переглянути вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 серпня 2015 року, яким його було засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі за нововиявленими або виключними обставинами та постановити відповідну ухвалу, якою врахувати норми міжнародного права, практику ЄСПЛ, а також рішення КСУ від 16 вересня 2021 року №6-р (ІІ)/2021 та замінити йому міру покарання з довічного позбавлення волі на певний строк, з посиланням на те, що на момент постановлення вказаного судового рішення, як покарання без перспективи звільнення, існувала невідповідність КК України вимогам Конституції України, що не узгоджується з Віденською Конвенцією.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 квітня 2024 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вищезазначеного вироку за нововиявленими ви виключними обставинами було відмовлено.

Своє рішення суд вмотивував тим, що заява засудженого фактично зводиться лише до зміни покарання, яке йому було призначено вироком суду, що набрав законної сили, при цьому, жодної з підстав, передбачених ст. 459 КПК України, для перегляду вироку за нововиявленими чи виключними обставинами ОСОБА_8 не наведено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, засуджений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд його заяви про перегляд вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 серпня 2015 року за виключними обставинами.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вказане рішення постановлено з порушенням норм процесуального, оскільки прийнято незаконним складом суду, якому було заявлено відвід, а саме, головуючому-судді ОСОБА_1 , суддям ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з тих підстав, що за його заявою внесено відомості до ЄРДР №0001673 від 10 серпня 2021 року за фактом вчинення останніми кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, в якому його визнано потерпілим. При цьому, постановою старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава від 28 листопада 2022 року, дане кримінальне провадження було закрито, однак, ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2023 року, на задоволення його скарги, вказану постанову слідчого було скасовано у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованості прийнятого рішення та дотримання відповідних норм КПК України.

Апелянт зазначає, що враховуючи те, що його заява про перегляд вироку суду за виключними обставинами розглядалась складом суду, відносно якого відкрите кримінальне провадження, в якому його визнано потерпілим, обставини, які викликають сумніви у неупередженості вказаного складу суду є очевидними, проте, незважаючи на зазначене у заяві про відвід колегії суддів у складі головуючого -судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було незаконно відмовлено, з посиланням на норми ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», які жодним чином не спростовують сумнівів у неупередженості зазначених суддів.

Крім того, як зазначає апелянт, оскаржувана ухвалу була постановлена з порушенням вимог і матеріального права, оскільки твердження суду стосовно того, що у заяві про перегляд вироку за виключними обставинами, він не навів жодних підстав, передбачених ст. 459 КПК України та що формально дана заява зводиться лише до зміни покарання, призначеного йому вироком суду, який набрав законної сил, не відповідають дійсності.

Так, як вказує апелянт, відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Пунктом 1 ч. 3 ст. 459 КПК України визначено, що виключними обставинами визнаються: встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи. 16 вересня 2021 року Конституційним Судом України було постановлено рішення, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ч. 1 ст. 81, ч.1 ст. 82 КК України, оскільки вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Мотивом даного рішення стало визнання того, що довічне позбавлення волі особи без подальшої можливості її звільнення означає урівняння строку довічного позбавлення волі з позбавленням волі до завершення природнього життя людини, а отже, заперечує не тільки мету покарання, а й саму сутність людської гідності, ставить під сумнів її абсолютний характер та становить порушення позитивного обов`язку держави захищати гідність людини, а отже, не відповідає ч.1 ст.3, ст. 23, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 63 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Основного Закону України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічне унормовано ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

З огляду на вище викладене, апелянт вважає, що наявність самого рішення Конституційного Суду України, яким встановлена неконституційність норм вищезазначеного закону є підставою для перегляду вироку суду за виключними обставинами, в тому числі, і щодо зміні покарання, призначеного вироком суду, який набрав законної сили, а тому, оскаржувана ухвала є незаконної та підлягає скасуванню враховуючи, також, і те, що судом першої інстанції інших мотивів відмови у задоволенні його заяви наведено не було.

Вказане судове засідання здійснювалось за участі засудженого ОСОБА_8 у режимі відеоконференції, яка була призначена між Сумським апеляційним судом та ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де перебуває останній. Однак, на початку апеляційного розгляду ОСОБА_8 повідомив, що через хвилювання, яке пов`язане з тяжкими сімейними обставинами (смерть брата), він не може брати участь при розгляді поданої апеляційної скарги і просив здійснювати її розгляд без його участі.

У свою чергу, ні захисник засудженого, ні прокурор, щодо вказаного не заперечували та враховуючи, що це є право останнього, вважали за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність ОСОБА_8 .

З врахуванням такої позиції учасників даного кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду вищезазначеної апеляційної скарги провести за відсутності апелянта ОСОБА_8 , з огляду, також, і на те, що питання про погіршення становища останнього в ній не ставилось і його участь у вказаному судовому засіданні обов`язковою визнана не була.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційних доводів та вимог, заперечення щодо цього прокурора, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На думку колегії суддів, розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для її задоволення, встановивши, при цьому, що зазначене останнім у заяві, з огляду на вимоги ст. 459 КПК України, не є нововиявленими обставинами.

Так, згідно з ч.2 ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, 3)скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути, 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Положеннями п.4 ч.2 ст.462 КПК України передбачено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

З матеріалів даного провадження вбачається, що Ковпаківським районним судом м. Суми 25 серпня 2015 року було ухвалено вирок, яким ОСОБА_8 визнано винним за ст. ст. 186 ч. 2, ст. 152 ч .4, ст. 153 ч. 3, ст. 115 ч. 2 п. 10 КК України та призначено йому, згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили.

У своїй заяві від 10 січня 2022 року про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами, яка була доповнена 20 січня 2022 року та 09 серпня 2022 року, засуджений ОСОБА_8 просив постановити ухвалу, якою, з врахуванням норм міжнародного права, практики ЄСПЛ, а також рішення Конституційним Судом України від 16 вересня 2021 року № 6-р (ІІ)/2021, замінити йому міру покарання з довічного позбавлення волі на певний строк, з посиланням на те, що на момент постановлення вироку, яким його засуджено до довічного позбавлення волі, яке є покаранням без перспективи звільнення, існувала невідповідність КК України, вимогам Конституції України та порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При розгляді даної заяви засудженого, судом першої інстанції було встановлено її невідповідність вимогам ст. 462 КПК України, з посиланням на те, що в ній ОСОБА_8 ставить питання зміни покарання, яке йому було призначено вироком Ковпаківського районного суду м. Суми 25 серпня 2015 року, який набрав законної сили, а підстави, передбачених ст. 459 КПК України, для перегляду вказаного вироку за нововиявленими чи виключними обставинами, останнім не наведені, що і стало підставою для відмови у її задоволенні.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі і ставити під сумнів їх законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, правильність таких висновків суду першої інстанції доводами апелянта жодним чином не спростовано, оскільки зазначаючи про незаконність прийнятого рішення, засуджений не наводить додаткових обставин, які були ним зазначені у поданій заяві, однак, не були враховані при прийнятті оскаржуваного рішення.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до практики Верховного Суду, нововиявлені обставини - це є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Право особи на справедливий суд, яке гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в практиці Європейського суду з прав людини розуміється у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін та наводить один із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішень суду. Цей принцип, як наголошує ЄСПЛ, означає, що «жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. При цьому, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру», а тому прийшов до вірного висновку про те, що доводи апелянта щодо провокації злочину зводяться до незгоди з судовим рішенням, наводячи при цьому рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Попов проти Молдови», згідно з яким процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Тим самим, обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами відповідно до ст. 459 КПК України є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування (розгляду).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у поданій заяві засуджений ОСОБА_8 , фактично, просить замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на строкове покарання, що не є нововиявленими обставинами, за яких вирок Ковпаківським районним судом м. Суми 25 серпня 2015 року підлягав би перегляду, що і було враховано судом при прийнятті оскаржуваної ухвали.

При цьому, колегія суддів зауважує, що обставини того, що судді ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як і інші судді Ковпаківського районного суду м. Суми, є учасниками кримінального провадження, досудове розслідування якого здійснюється Четвертим СВ (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР, в якому ОСОБА_8 визнано потерпілим, не вказують на те, що рішення за результатом поданої засудженим заяви було прийнято незаконним складом суду, з врахуванням, зокрема, і того, що заявлений останнім з цих підстав відвід був розглянутий і у його задоволенні було відмовлено за необґрунтованістю.

З врахуванням вищезазначеного, колегія дійшла висновку, що судове рішення, яким ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування та направлення на новий судовий розгляд не вбачається, у зв`язку з чим ухвалу суду слід залишити без зміни, а апеляційні скарги засудженого - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КІІК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 квітня 2024 року, якою засудженому ОСОБА_8 було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 серпня 2015 року за нововиявленими або виключними обставинами, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , в той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4