Справа № 946/763/25
Провадження № 1-кс/946/294/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 19.06.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001929 від 11.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

03.02.2025 року представник скаржника звернулася до слідчого судді зі скаргою, якою просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 19.06.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001929 від 11.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, мотивуючи тим, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Постанова не містить вагомих доказів, що були встановлені у ході розслідування, які б давали змогу дійти висновку про закриття кримінального провадження.

В судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, надали заяву, якою просили провести розгляд справи за їх відсутності.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою заперечували проти задоволення скарги.

В силу ст. 107 КПК України технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Дослідивши матеріали скарги, кримінальне провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 04.02.2025 року відкрито провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 19.06.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001929 від 11.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001929 від 11.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

19.06.2020 року постановою старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0001929 від 11.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

За твердженнями скаржника, що підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження, які надані слідчому судді для огляду, про наявність оскаржуваної постанови скаржнику стало відомо 23.01.2025 року.

При цьому, матеріали кримінального провадження не містять доказів направлення

ОСОБА_4 оскаржуваної постанови до 23.01.2025 року.

Тобто, постанова старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0001929 від 11.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, скаржнику не надсилалась.

Таким чином, строк звернення до слідчого судді не пропущений.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.8 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона була прийнята відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В обґрунтування слідчим в постанові зазначено, що 02.07.2018 до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеської області надійшли заяви про визнання потерпілими від ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , про те, що на зібранні мешканців с. Лошинівка 28.08.2016 ОСОБА_11 виступив перед зібравшимися з промовою про те, що проблеми з представниками ромської національності давно назрівали у селі. Голова зазначив, що роми, як дорослі так і діти, вчиняють у селі протиправні дії. Голова сільської ради ОСОБА_11 також оголосив, що єдине бажання, яке у нього с, як і інших представників громади - щоб роми не проживали в с. Лощинівка. Також він оформив, підписав та оголосив на зібрання рішення N? 1 сходу громадян мешканців села Лощинівка «Про вимогу мешканців села Лощинівка про подальше не проживання представників ромської національності на території с. Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області». У результаті протиправних дій ОСОБА_11 вказані особи втратили своє житло, здатність нормально жити в нормальних умовах, пересуватись по селу, де жили тривалий час, вимушені проживати у пристосованому житлі без своїх звичних речей, грошей, джерел існування (домашня птиця, городи). Щодня вони переживають страх за своє життя, за своє майбутнє та переносять глибокі моральні страждання. Не можуть звернутись в с. Лошинівку, бо вони бояться за своє життя та здоров`я. По даному кримінальному провадженні детально допитано як свідка ОСОБА_12 , голову сільської ради с. Лощинівка, який виклав обставини при яких роми почали проживати у будинках, хто саме і в яких будинках проживав, хто являється власниками будинків, обставини виселення ромів та порядок прийняття рішення № 1, щодо подальшого не проживання ромів у населеному пунктів від 28.08.2016, зокрема уточнено, що дане рішення та виступ ОСОБА_12 не носили характеру такого, що мітили заклики та розпалювання національної ворожнечі, жодним чином не були спрямовані проти всіх осіб ромської національності, а лише ставили на меті попередження інших правопорушень, у випадку виникнення додаткових питань. Покази ОСОБА_11 підтвердили і допитані в якості свідків інші мешканці населеного пункту. Самі особи ромської національності, які допитані як потерпілі в даному Кримінальному правопорушення присутні не були, а тому особисто вони виступ ОСОБА_11 не чули та зміст його виступу їм не відомий. Крім того, потерпілі звернулись з позовом до ОСОБА_11 в адміністративному порядку і вказане питання на даний час вирішується в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як встановлено слідчим суддею з матеріалів кримінального провадження, по даному кримінальному провадженню слідчим не було здійснено усіх необхідних слідчих дій, направлених на встановлення усіх необхідних даних за вказаним кримінальним правопорушенням. Це свідчить про передчасність та безпідставність прийняття оскарженої постанови про закриття кримінального провадження.

Зокрема, слідчий суддя зауважує, що слідчим у постанові не надано уточнень, в частині того, що покази ОСОБА_11 підтвердили і допитані в якості свідків інші мешканці населеного пункту.

Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається які особи були допитані в якості свідків та якими показами спростовується обґрунтування наявності складу кримінального правопорушення.

Більш того, вказані протоколи допитів містяться в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя погоджується з доводами скаржника, що оскаржувана постанова не є вмотивованою, в ній відсутня повна та вичерпна оцінка доказів.

Тобто в основу оскарженої постанови покладено посилання на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, але ж відсутні вичерпні посилання на докази для прийняття такої постанови, слідчим не надано оцінку зібраним доказам та не вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження, не усунуто встановлених протиріч.

З урахуванням вказаного можна зробити висновок, що слідчим в оскарженій постанові не надана належна повна оцінка зібраним доказам та не доведено, що органами досудового розслідування вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставини кримінального провадження та для досягнення цілей кримінального провадження.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення у цьому кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником. Не проведення слідчим певних слідчих дій унеможливило встановлення, поза розумним сумнівом, сукупності неспростованих презумпцій щодо обставин цієї справи, а відтак, унеможливило встановлення істини у ній. Крім того, невжиття слідчим описаних вище заходів призвело до необґрунтованості його вчинення, які містяться в оскаржуваній постанові щодо обставин, які повинні б були бути встановлені слідчим.

Таким чином, з огляду на викладене, вбачається формальний підхід слідчого до проведення досудового розслідування. Слідчим суддею встановлена наявність фактів, які викликають сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про його закриття. Тому беручи до уваги те, що постанова про закриття кримінального провадження, перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, слідчий суддя вважає, що висновки та процесуальне рішення слідчого є наслідком неналежного виконання ним своїх процесуальних обов`язків та передчасними, а відтак таке слід скасувати.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; ь1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 19.06.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001929 від 11.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 19.06.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001929 від 11.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 19.06.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001929 від 11.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1