Справа № 635/9427/23
Провадження № 1-кп/635/509/2025
В И Р О К

Іменем України

20 січня 2025 року сел.Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старі Валки, Валківського району Харківської області, громадянина України, з середньоюспеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2003 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, мобілізованого 12.05.2023 до в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

встановив:

Судом встановлено, що 30 листопада 2019 року, приблизно о 19:50 год., ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Дніпровська, зі сторони м.Харкова в напрямку м.Красноград, Харківської області, а саме в районі вулиці Дачна, в місті Мерефа, Харківського району, Харківської області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не вжив негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який переходив проїжджу частину автодороги зліва направо відносно його руху по нерегульованому пішохідному переходу, спричинивши останньому тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у приміщенні лікарні.

Причиною смерті ОСОБА_6 , яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні, стала сукупна травма тіла, що у своєму розвитку ускладнилася розвитком плевропневмонії та розлитим фіброзно-гнойним перитонітом.

Дії водія автомобіля ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України та знаходились з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні повністю визнав в обсязі обвинувачення, підтвердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, в час, спосіб та при обставинах, на які вказує досудове слідство. Пояснив, що восени 2019 року, точну дату не пам`ятає, близько 20 год., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21061, в районі вул.Дачна в м.Мерефа, на погано освітленому пішохідному переході, був засліплений фарами автомобілів, і здійснив наїзд на пішохода. Він одразу викликав швидку і поліцію, до приїзду швидкої намагався надати допомогу потерпілому, але потерпілий помер згодом у лікарні. Докази його вини, здобуті на досудовому слідстві, визнає повністю і не оспорює, в своїх діях щиро розкаявся, засуджує свої дії.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість у вчиненому діянні визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при вищевикладених обставинах, суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючи матеріалів на нього та з процесуальних питань, які є в матеріалах кримінального провадження,

При цьому суд роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доведена повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідней достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину, є військовослужбовцем за мобілізацією, з 12.05.2023 і до теперішнього часу виконує обов`язок із захисту держави, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про його особу, обставинами, які пом`якшують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, позицію потерпілого, який претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, повне відшкодування завданої шкоди, а також поведінку обвинуваченого після вчинення ДТП.

За таких обставин, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті закону, що передбачає кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: у виді 4 років позбавлення волі.

Разом з тим, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України - звільнення від відбування основного покарання з випробовуванням, із встановленням іспитового строку, при здійсненні контролю за поведінкою обвинуваченого у відповідності до ст. 76 КК України, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_3 наразі проходить військову службу, виконує обов`язок із захисту держави безпосереднього на передовій в Донецькій області, є командиром мінометного розрахунку, а також у якості водія здійснює доставку розрахунку на позиції, доставку пального, їздить за продуктами харчування і позбавлення його права керування транспортними засобами суттєво ускладнить виконання ним бойових завдань, суд вважає за можливе не призначати йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстави для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 03.12.2019 року, на автомобіль ВАЗ 21061 д.н.з НОМЕР_2 , підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Згідно з положеннями ст.124 КПК України на користь держави з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення судових експертиз №СЕ-19-121-23/19255-ІТ від 11.09.2023 у розмірі 3824 грн., №СЕ-19-121-23/18707-ІТ від 04.09.2023 у розмірі 1912 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного за даним вироком основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи №СЕ-19-121-23/19255-ІТ від 11.09.2023 у розмірі 3824 грн., №СЕ-19-121-23/18707-ІТ від 04.09.2023 у розмірі 1912 грн.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 03.12.2019 року на автомобіль ВАЗ 21061 д.н.з НОМЕР_2 - скасувати.

Речовий доказ- автомобіль ВАЗ 21061 д.н.з НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили, повернути власнику або законному володільцю.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1