УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 378/885/20

провадження № 51-979 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

За вироком Ставищенського районного суду Київської області від 21 липня 2021 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду 24 грудня 2024 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 118 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 цього Кодексу. Вирішено питання щодо судових витрат, цивільних позовів та накладеного арешту у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор, не погодившись із судовим рішенням апеляційного суду, 29 березня 2025 року звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою в якій просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у цьому суді. Водночас, ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 квітня 2025 року на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційну скаргу прокурора на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 21 липня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_4 повернуто особі, яка її подала.

На адресу Суду 14 квітня 2025 року від прокурора знову надійшла касаційна скарга про перегляд ухвали апеляційного суду. У новій касаційній скарзі прокурор порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення щодо ОСОБА_4 .

Зазначає, що судом апеляційної інстанції, за результатом розгляду апеляційної скарги, 24 грудня 2024 року постановлено та оголошено лише резолютивну частину ухвали, а повний текст проголошено 30 грудня 2024 року. Посилаючись на положення ч. 2 ст. 426, частини 1 та 2 ст. 376 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), прокурор зазначає, що оголошення лише резолютивної частини рішення не є оголошенням судового рішення. При цьому, звертає увагу на те, що КПК не містить норми, яка б чітко визначала, з якого часу (моменту) має обчислюватися строк оскарження рішення апеляційного суду. Тому, на думку прокурора, за вказаних обставин має бути застосовано положення ч. 1 ст. 7 КПК. З огляду на це вважає, що строк на касаційне оскарження має обчислюватись саме з дня оголошення повного тексту судового рішення.

Крім того, вказує, що копія ухвали апеляційного суду надійшла на адресу прокуратури лише 04 березня 2025 року, у зв`язку з чим, не було достатньо часу для підготовки касаційної скарги, оскільки матеріали провадження містять 4 томи.

Таким чином, оскільки касаційну скаргу подано у межах строку на касаційне оскарження, якщо його обчислювати з моменту проголошення повного тексту судового рішення апеляційним судом, та з огляду на те, що ухвала апеляційного суду надійшла до окружної прокуратури лише 04 березня 2025 року, прокурор просить поновити строк на касаційне оскарження.

Суд, перевіривши доводи викладені в клопотанні дійшов висновку про те, що воно задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Відповідно до правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470кмо18), у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

За сталою практикою Суду, строк подачі касаційної скарги для учасників кримінального провадження, які були присутні під час розгляду справи обчислюється з дня проголошення судового рішення, зокрема його резолютивної частини (за винятком засудженого, який тримається під вартою).

Як вбачається із доданої копії ухвали апеляційного суду, судове засідання 24 грудня 2024 року, у якому була проголошена резолютивна частина ухвали, відбувалось за участі прокурора ОСОБА_5 , а тому з огляду на положення статей 115, 426 КПК та з урахування сталої судової практики, останнім днем строку подання касаційної скарги для прокурора було 26 березня 2025 року.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов'язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Проте ведені прокурором у клопотанні доводи щодо необхідності поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів не може визнати поважним з огляду на таке.

При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об'єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

У своєму клопотанні прокурор посилається на неможливість якісної та ефективної підготовки касаційної скарги без отримання повного тексту ухвали апеляційного суду, а також складність та об'єм матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , однак, вказані обставини жодним чином не впливають на перебіг строку касаційного оскарження, оскільки резолютивна частина ухвали апеляційного суду проголошена у судовому засіданні у присутності прокурора, що свідчить про його обізнаність з результатами апеляційного розгляду; тримісячний строк на касаційне оскарження судового рішення є досить тривалим та достатнім, щоб зацікавлена особа могла реалізувати своє право на апеляційне оскарження; залишок строку на касаційне оскарження, після оприлюднення повного тексту ухвали, був достатнім для звернення з касаційною скаргою в межах встановленого КПК строку, при цьому складність справи та її об'єм не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки ця обставина не могла створювати об'єктивну перешкоду для оскарження ухвали суду апеляційної інстанції протягом усього строку для такого оскарження. Крім того, клопотання не містить жодних аргументів про вжиття прокурором будь-яких розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право на касаційне оскарження в межах процесуального строку.

Інших причин, які завадили прокурору протягом строку на касаційне оскарження звернутися до Суду та, які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення прокурору пропущеного строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись ст.429 КПК, Суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_4 відмовити, а касаційну скаргу прокурора на вказане судове рішення разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3