Справа № 454/3371/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши упідготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000738, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04.08.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Белз Сокальського району, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України

та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України,

в с т а н о в и в:

З Львівської обласної прокуратури надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

Під час підготовчого судового засідання надійшло клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту з причин, що такий не відповідає вимогам КПК України.

Зазначає, що кваліфікаційною ознакою ст.191 КК України є спричинення збитків, однак судовими рішеннями господарських судів встановлено, що ДП «Львіввугілля» прийняло від ПП Фірма «Спецреммарш» товар за договором, рішення виконується державною виконавчою службою тому в діях обвинуваченого ОСОБА_5 відсутній склад правопорушення та подія злочину.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, оскільки, на його думку, відсутні правові підстави для повернення обвинувального акту.

Обвинувачені та захисник ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили повернути обвинувальний акт.

Представник потерпілого ОСОБА_7 вирішення даного питання поклала на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників справи та дослідивши подане клопотання суд доходить наступного висновку.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А згідно з підпунктами «a» та «b» п.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що межі гарантій, передбачених підпунктом «a» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення у справі «Жупнік проти України»).

Отже, визначення та встановлення меж судового розгляду кримінального провадження в суді на основі обвинувального акту є однією із гарантій забезпечення права обвинуваченого на захист, а також права на справедливий судовий розгляд змагального характеру.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України , є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з матеріалів справи, до місцевого суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні№0000738, від 04.08.2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.5 ст.191 КК України та ОСОБА_6 за ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення а також розмір шкоди завданої даним кримінальним правопорушенням, які є обов`язковою обставиною в розумінні ст.291 КПК України, не доведені прокурором та спростовано захисником - долучивши рішення Господарських судів №914/1757/22.

Так із змісту рішень господарських судів встановлено, що між ПП Фірма «Спецреммарш» та ДП «Львіввугілля» виник спір у зв`язку із виконанням зобов`язання за договором про закупівлю товару від 07.04.2021р. №128, проте постановою від 22.01.2024р. Західного апеляційного господарського суду, яка залишена в силі постановою ВС від 14.05.2024р., зобов`язано ДП «Львіввугілля» виконати обов`язки за укладеним із ПП Фірма «Спецреммарш» договором про закупівлю товару за результатами відкритих торгів. Виконання вказаного рішення підтверджено Актом приймання передачі товару від 08.07.2024р. та постановою державного виконавця Сокальського ВДВС від 19.07.2024р. про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення є не достатніми для правильного розуміння обставин та реалізації права на захист. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта.

Обов`язок перевірки обвинувального акта на відповідність вимогам КПК України покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні.

Згідно із частиною четвертою статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим (частина перша статті 291 КПК України).

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (частина третя статті 291 КПК України).

На переконання суду, в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 за ч.5 ст.191 КК України та ОСОБА_6 за ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України не в повній мірі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність та не викладене формулювання обвинувачення, не підтверджено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що є порушенням вимог встановлених ч.2 п.5, ч.2 п.7 ст. 291 КПК України.

Відтак, у даному випадку обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, його слід повернути прокурору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.109, 314, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 04.08.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000738, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України - повернути прокурору для усунення порушень вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1