Провадження №1-кп/523/149/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року колегія суддів Суворовського районного суд міста Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у присутності обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні за №0008887 від 22.11.2016р. за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 257, 187 ч.4; 14 ч.1, 187 ч.4 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України та клопотання власника майна ОСОБА_15 про скасування арешту з земельної ділянкт, -

Встановила:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 257, 187 ч.4; 14 ч.1, 187 ч.4 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України.

До адреси Суворовського районного суду м. Одеса звернулася ОСОБА_15 з клопотанням про скасування арешту з земельної ділянки під кадастровим номером: :02:002:0905, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на яку був накладений арешт ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси за №522/8914/17 ( Пр. 1-кс/522/8559/17) від 24.05.2017р. року під час проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження за №0008887 від 22.11.2016р., мотивуючи тим, що будучи переможцем електронних торгів, які відбулися 31.07.2019 року стала власником зазначеної земельної ділянки, однак відповідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що на даний об`єкт накладене обтяження у вигляді арешту, що позбавляє власника розпоряджатися належним йому майно.

Представник ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_16 підтримав клопотання заявника, в свою чергу пояснюючи, що вищезазначена земельна ділянка знаходиться в обтяженні у вигляді іпотеки ще з 12.06.2007 року, ОСОБА_11 у той час взяв кредитні кошти, отримані від банку для придбання цієї земельної ділянки, надалі в ході стягнення виниклої заборгованості майно було реалізовано на аукціоні у 2019 року, що є законним, оскільки в пріоритетність обтяжень виконавець мав право здійснювати продаж цього майна, так як іпотека мала місце у 2007 році, арешт на майно був накладений у 2017 році, на теперішній час право власності є чинним, земельна ділянка не має жодного відношення до обставин кримінального провадження, майно не було придбане за кошти вчинення злочину, не належать ОСОБА_11 , джерелом витрат є банківські кредитні гроші, за які вона була придбана, у зв`язку з чим просив задовольнити клопотання у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників процесу:

- прокурора ОСОБА_5 , яка заперечуючи проти задоволення клопотання про скасування арешту, звернула увагу на незаконність проведення торгів, вказуючи, що перший виконавчий лист, на який посилається заявник, датований 23.11.2018 року, тоді ж було відкрите виконавче провадження, однак згідно діючого законодавства виконавчий лист пред`являється до боржника протягом трьох років, на думку сторони обвинувачення вбачаються шахрайські дії;

- представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 , який приєднався до думки прокурора, також зазначаючи, що дійсно були проведені електронні торги, але незаконно, протягом трьох років не було звернень до суду про поновлення виконавчого листа, ОСОБА_11 купив земельну ділянку за 77 тис. доларів, приватним виконавцем у м. Чорноморськ продана за 5 тис. доларів США, внаслідок чого права власності набула інша особа, вважаючи, що купівля ділянки є недійсною, тому за необхідне з`ясувати питання, коли саме було відкрите виконавче провадження, щоб прийняти відповідне рішення;

- захисника ОСОБА_9 , яка на позицію сторони обвинувачення зауважила, що торги можуть бути визнаними не дійсними тільки судом, на сьогоднішній день не має інформації, що торги були не законними, земельна ділянка не є предметом злочину, не підлягає конфіскації, оскільки належить іншій особі, не була отримана злочинним шляхом, так як це гроші банку, а не особисті кошти ОСОБА_11 , який на момент пред`явлення підозри не був власником, за викладених підстав вважала, що арешт земельної ділянки у даному кримінальному провадженні є недоцільним;

- захисника ОСОБА_10 , який підтримав позицію представника власника майна;

- захисника ОСОБА_8 , яка висловила думку, що дане питання про скасування арешту майна повинно бути розглянуте під час ухвалення остаточного рішення у нарадчій кімнаті;

- захисника ОСОБА_7 , яка поклала вирішення питання на розсуд суду, обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які приєдналися до думки своїх захисників; обвинуваченого ОСОБА_11 , який не заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту з земельної ділянки.

В якості репліки, в спростування доводів сторони захисту прокурор ОСОБА_5 та представник потерпілих ОСОБА_6 зазначили, що наявний позов потерпілої, якій була спричинена шкода та станом на 2017 рік ОСОБА_11 був власником майна, в клопотанні має місце посилання лише на виконавчий лист від 23.11.2018 року, інших виконавчих листів не вказано, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Відстоюючи позицію свого довірителя, адвокат ОСОБА_16 , діючий в інтересах ОСОБА_15 , в черговий раз наголосив, що виконавчі листи можуть пред`являтися декілька разів, що має місце виконавче провадження, та не відповідає дійсності та обставина, що вперше виконавчий лист був пред`явлений у 2018 році, на момент, коли обвинувачена особа була власником, злочин не був скоєний, крім цього існує пріоритет обтяжень, наявний договір іпотеки, договір придбання коштів, дія норми презумпції правомірності ніким не заперечується, факт законного володіння ОСОБА_15 майном доведений, тому є всі підстави для скасуванню арешту з земельної ділянки з метою усунення перешкод вільно розпоряджатися заявником належним йому майном.

Разом з цим судом були досліджені надані до клопотання копії документів, а саме ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси за №522/8914/17 ( Пр. 1-кс/522/8559/17) від 24.05.2017 року, якою в тому числі був накладений арешт на земельну ділянку під кадастровим номером: :02:002:0905, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , як вбачається в якості забезпечення поданого потерпілою цивільного позову; копія свідоцтва права власності на ім`я ОСОБА_15 , зареєстрованого за №321 від 26.05.2021р., копія договору іпотеки від 12.06.2007 року, укладеного з ОСОБА_11 , копію акту приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_17 про реалізацію предмета іпотеки від 19.08.2019р., де вказана назва документу при примусовому виконанні виконавчий лист №2-266/10, виданого 26.11.2010 року, де також вказаний в якості боржника (іпотекодавця), майно якого обтяжується - ОСОБА_11 ; копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином судом з`ясовано, що первісним документом є виконавчий лист від 26.11.2010 року, а не від 23.11.2018 року, як наполягає сторона обвинувачення, інших документальних підтверджень в підтримку своїх доводів прокурором та представником потерпілих не надано, при цьому колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що законність придбання земельної ділянки не є предметом розгляду та дослідженням у даному кримінальному провадженні, у даному випадку заявником доведений факт володіння майном, тобто вважається доведеним і те, що це володіння здійснюється на законних підставах, будь-яких рішень суду, які б спростували даний факт або свідчили б про незаконність проведених торгів не встановлено.

Положеннями статті 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності . Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою цієї ж статті регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім цього, статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічне трактування щодо непорушності права власності зазначене в ст.321 ч.ч.1, 2 Цивільного кодексу України за змістом якої, цитата: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом».

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з цим, наявна практика Верховного суду, так, у постанові Великої Палати Верховного суду за №202/1452/18 від 27.03.2019 року викладений висновок, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушене її право власності, навіть за умови, що вона не є часником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства.

Таким чином, на підставі викладеного, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, колегія суддів дійшла до висновку про недоцільність подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що ОСОБА_15 є вмотивованим та підлягає задоволенню, оскільки особа є добросовісним набувачем вказаної земельної ділянки, заявником надані докази щодо належності майна, тобто дана обставина знайшла своє документальне підтвердження, крім того арештоване майно не є речовим доказом у кримінальному провадженні, предметом злочину чи спеціальної конфіскації, у зв`язку з чим з метою не порушення Конституційних прав громадян та реалізації права власника розпоряджатися або користуватися своїм майном, передбачених законодавчими актами України суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна, так як на теперішній час відпала потреба в застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170, 174, 369-372, 392 КПК України, колегія суддів,-

Постановила:

Клопотання ОСОБА_15 про скасування арешту з земельної ділянки під кадастровим номером: :02:002:0905, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси за №522/8914/17 ( Пр. 1-кс/522/8559/17) від 24.05.2017р. частково, а саме в частині накладення арешту на земельну ділянку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером: :02:002:0905, площею 0,100га.

Скасувати арешт з майна, належного на праві власності ОСОБА_15 , а саме земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0905, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (сто сорок чотири).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали про скасування арешту з майна для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Артура Савельєва (Черняховського), буд.6.

Ухвала набрала чинності 18.12.2024 року. Оригінал ухвали Суворовського районного суд м. Одеси від 18.12.2024 року зберігається в матеріалах судового кримінального провадження за №520/11815/17.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст.392 КПК України.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3