В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження № 0000505 від 06 грудня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого в ПП «Бастіон» на посаді охоронця, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , 2009 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України

за участі:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

У 2020 році (більш точного часу в ході досудового розслідування та судом встановити не надалось можливим) ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним, вибув зі свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та почав постійно проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.

20.10.2024 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно з працівниками поліції прибули до житлового будинку АДРЕСА_2 , а саме до місця мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де останньому відповідно до ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» вручене, під особистий підпис, попередження від начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про необхідність стати на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 , про необхідність прибуття не пізніше 21.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , для постановки на військовий облік.

21.11.2024 і в подальшому ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на ухилення від військового обліку, після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в порушення вимог ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», будучи належним чином проінформований про дату прибуття для постановки на військовий облік та про кримінальну відповідальність за ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постанови на облік.

Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 337 КК України.

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 1 ст. 337 КК України, як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

12 грудня 2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення. ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину кримінального правопорушення. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а також відмови від судового розгляду, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та відмову допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Також зазначив, що він проживав в м. Тернополі. Згодом розлучився та став проживати в с.Привовчанське. На військовий облік не став. У зазначену дату його попередили про необхідність стати на військовий облік, але він не став на нього. У вчиненому розкаюється. На даний час займається питаннями постановки на облік.

Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним правопорушенням, яке відноситься до кримінального проступку.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 337 ч. 1 КК України, що встановлено під час допиту обвинуваченого. Додатково суд зазначає, що кримінальне переслідування в своїй основі містить принцип змагальності. У провадженні на підставі угод цей принцип проявляється в узгодженні покарання між прокурором, який є обвинувачем, та захистом.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та наявні всі правові та фактичні підстави для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди, сторони погодили покарання відповідно до санкції за ст. 337 ч. 1 КК України у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. Обвинувачений пояснив, що він розуміє визначене покарання.

Водночас захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 зазначив, що з наслідками затвердження угоди він ознайомлений та угода укладена в його присутності і відповідає інтересам його клієнта.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з урахуванням особи обвинуваченого, пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих може бути призначено. Так, обвинувачений визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий.

Тому, на думку суду, визначене угодою покарання не протирічить діючим норма матеріального та процесуального права.

Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від 12 грудня 2024 року.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, за який призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4,6,7 статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1