Справа номер №303/1317/25
Провадження №1кс/303/241/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному 24.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000247,

В С Т А Н О В И В:

Слідча ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням щодо накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , предмет схожий на биту, предмет схожий на пістолет та один магазин до нього, один предмет схожий на набій, вилучене під час огляду місця події 24.02.2025.

Клопотання мотивоване тим, що вищевказане майно, яке визнано речовим доказом, необхідне для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено24.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000247 (кваліфікація ч.1 ст.309 КК України), а тому з метою його збереження просить клопотання задовольнити.

Слідча ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Відповідно до поданої заяви просить провести судове засідання без її участі, подане клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Власниця майна в судове засідання не з`явилася.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Судом встановлено, що Мукачівським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000247 від 24.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 24.02.2025 було проведено огляди місця події, за результатами якого було вилучено: транспортний засіб «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т/з, предмет схожий на биту, предмет схожий на пістолет та один магазин до нього, один предмет схожий на набій.

Вищевказане майно, постановою слідчої ОСОБА_4 від 24.02.2025 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000247.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає що, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 ст. 170 КПК України встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту на майно, слідча ОСОБА_3 визначила метою накладення арешту на вилучене майно - збереження речових доказів.

При цьому, в залежності від мети накладання арешту (ч.2 ст. 170 КПК України) різняться і підстави його накладення (ч.ч. 3-6 ст.170 КПК України).

Так, у разі подання клопотання задля збереження речових доказів, як і було подано слідчою ОСОБА_3 , арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК). У цьому випадку слідчим суддею має бути враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (п.2 ч.2. ст. 173 КПК).

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Слідча ОСОБА_3 у винесеній постанові від 24.02.2025 про визнання речовими доказами по кримінальному провадження, обмежилася лише наведенням фактичних обставин кримінального правопорушення, із зазначенням вчинення слідчих дій щодо вилучення майна, з формальним посиланням на положення КПК України в частині, яка регламентує питання визнання матеріальних об`єктів речовими доказами, а саме на ч. 1 ст. 98 КПК України, та узагальненим посиланням необхідності вжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження: «…. вилучене має значення як речовий доказ, та за допомогою яких можна встановити істину у даному кримінальному провадженні…». При цьому слідча жодним чином не мотивує, яке саме значення має майно для кримінального провадження.

Слідчою належним чином не обґрунтовано, що вилучене майно, а саме: транспортний засіб «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та має значення речового доказу в кримінальному провадженні №0000247.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Підсумовуючи наведене, приходжу до висновку, що вилучене майно - транспортний засіб «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі його сліди та не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а відтак дане майно не відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України та не може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, а відтак слідчою не доведено необхідність арешту, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

При цьому, клопотання підлягає до задоволення в частині наступного майна, яке відповідає критеріям, що визначені ст. 98 КПК України та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, а саме на вилучене з т/з «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 : предмет схожий на биту, предмет схожий на пістолет та один магазин до нього, один предмет схожий на набій, як матеріальні об`єкти, які можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, вищевказане майно підлягає арешту.

З врахуванням вищенаведеного клопотання підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 107, 110, 170-173, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчої СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному 24.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000247 (правова кваліфікація ч.4 ст.296 КК України) задовольнити частково.

Накласти арешт на майно: предмет схожий на биту, предмет схожий на пістолет та один магазин до нього, один предмет схожий на набій, вилучені з транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході огляду місця події 24.02.2025.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1