Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/729/25
Провадження № 1-кп/644/491/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного кримінального провадження без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 02.01.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бровари, Київської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді механіка оператора відділення зв`язку взводу зв`язку, ВОС-474256А/543 військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2025 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшли матеріали кримінального провадження № 0000002 від 02.01.2025 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з обвинувальним актом, затвердженим прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 26.01.2025, реєстром матеріалів досудового розслідування та розписками про отримання обвинуваченим копій обвинувального акту та доданих до нього матеріалів досудового розслідування (т. 2 а.с. 1-7, 8-9, 13,14).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.01.2025 призначено проводити розгляд у кримінальному провадженні № 0000002 від 02.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України, з урахуванням положень параграфа № 1 цього кодексу (т. 2 а.с. 20-21).

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_2 /обвинувачений), обвинувачується у тому, що будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу на посаді механіка оператора відділення зв`язку взводу зв`язку, ВОС-474256А/543 військової частини НОМЕР_1 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.95, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.95, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, приблизно в кінці грудня 2024 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись на бойових позиціях в м. Куп`янськ в Харківській області, виконуючи бойове завдання, у будинку знайшов скляну банку з речовиною рослинного походження зеленого кольору, паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, зокрема з «Канабісом» та металевий пристрій для паління. Достовірно знаючи, що «Канабіс» є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено, у нього раптово виник умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту для власного вживання.

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_2 знаходячись приблизно в кінці грудня 2024 року на бойовій позиції у місті Куп`янськ в Харківській області, підібрав скляну банку з речовиною рослинного походження зеленого кольору, паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору та металевий пристрій для паління. Надалі вищезгадані речі останній поклав у аптечку чорного кольору. Отже, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, умисно, незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту зазначену вище речовину. В ході досудового розслідування встановити точного місця перебування ОСОБА_2 на момент виявлення та придбання скляної банки з речовиною рослинного походження зеленого кольору, паперового згортку з речовиною рослинного походження зеленого кольору та металевого пристрою для паління з наркотичними засобами не надалось можливим.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу ОСОБА_2 , 01.01.2025 приблизно об 11 годині 00 хвилин, виїхав додому на своєму автомобілі «Volkswagen Passat» з д.н.з. НОМЕР_2 з бойових позицій неподалік від м. Куп`янськ в Харківській області, взявши з собою аптечку чорного кольору з наркотичним засобом «Канабісом». Таким чином, ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перевозив особливо небезпечний наркотичний засіб «Канабіс», обіг якого обмежено, без мети збуту.

01.01.2024 приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_2 рухався на своєму автомобілі «Volkswagen Passat» з д.н.з. НОМЕР_2 за адресою: 516 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, де працівниками поліції УПП в Харківській області, та працівниками ВСП відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», ст. 23, 24, 32 ЗУ «Про Національну поліцію», зупинено ОСОБА_2 , так як останній поводив себе підозріло, та на запитання службової особи щодо наявності у ОСОБА_2 заборонених предметів або речовин, останній повідомив, що має в автомобілі у багажному відділенні салону аптечку чорного кольору в якій знаходиться: скляна банка з речовиною рослинного походження зеленого кольору, паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору та металевий пристрій для паління, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено «Канабіс». Надалі вищезазначені речі та наркотичний засіб «Канабіс», маса якого становить 9,6221 г., вилучено 01.01.2025 під час огляду місця події в період часу з 13 год. 49 хв. по 14 год. 05 хв.

Отже, ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав, зберігав при собі та перевозив без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено «Канабіс», маса якого становить 9,6221 г (т. 2 а.с. 1-7, т. 1 а.м.с. 101-105).

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинувачененого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «Канабіс», суд кваліфікує як кримінальний проступок, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 309 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК, з урахуванням положень цього параграфа (ч. 2, 3 ст. 381 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 2982 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Прокурором заявлено клопотання в обвинувальному акті про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні на підставі ч. 1 ст. 302 КПК України, мотивуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акту за його відсутності, що підтверджується наданою суду заявою щодо визнання своєї винуватості, згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні (т. 2 а.с. 10-12).

Відтак, вищевказані обставини, які встановлені органом досудового розслідування у формі дізнання, відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, судом не досліджувалися з огляду на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до його письмової заяви, яка складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого на підставі ордеру серії АХ № 1208680 від 26.01.2025 (т. 2 а.с. 10-12, а.м.с. 116-117а), на ім`я прокурора-стажиста Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , повідомив, що винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 02.01.2025, беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами (т. 2 а.с. 10, т. 1 а.с. 120), а також ознайомлений та обізнаний з обмеженнями права на апеляційне оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, його згода є добровільною (т. 2 а.с. 12, т. 1 а.с. 118-120). Крім того, у цій заяві захисником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3 , підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинувачений, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами та добровільність згоди ОСОБА_2 на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за його відсутності (т. 2 а.с. 12, т. 1 а.с. 120).

За приписами ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого, складену в присутності його захисника адвоката ОСОБА_3 , щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, у зв`язку з чим, у суду відсутні підстави піддавати сумніву добровільність такої позиції обвинуваченого, тому з урахуванням клопотання прокурора, добровільності та щирості зазначеної вище позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному ст. 381, 382 КПК України, тобто без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Бортнік проти України» від 27.01.2011 року (п. 40), суд зазначав, що стаття 6 Конвенції не перешкоджає особі добровільно відмовитись відкрито чи опосередковано від свого права на деякі гарантії справедливого суду (див. рішення щодо прийнятності у справі «Квятковська проти Італії» від 30.11.2000 року та рішення у справі «Піщальніков проти Росії» від 24.09.2009 року). Проте, для того, щоб відмова від права брати участь у судовому розгляді була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути встановлена у недвозначній формі і супроводжуватись мінімальними гарантіями, співмірними з її важливістю (див. рішення у справі «Пуатрімоль проти Франції» від 23.11.1993 року, пункт 31).

Відтак, спрощене провадження щодо кримінального проступку, регламентоване главою 30 КПК України, не порушує прав сторін кримінального провадження, з врахуванням того, що обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження та їх позиція є добровільною.

Отже, враховуючи викладене вище, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000002 від 02.01.2025, оцінивши зібрані в ході досудового розслідування докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку та діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , має місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, що виразилось у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «Канабіс», маса якого становить 9,6221 г, обіг якого обмежено, є доведеною поза розумним сумнівом, знайшла своє підтвердження та доведена доказами, встановленими органом досудового розслідування.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до обвинувального акту від 26.01.2025, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 є щире каяття (т. 2 а.с. 5, т. 1 а.с. 120).

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 в справі № 457/529/20 вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року кримінальне провадження № 629/847/15-к).

Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_2 щиро покаявся, визнавав свою вину, що вбачається із матеріалів кримінального провадження, адже доведеність винуватості ґрунтується, зокрема й на зізнавальних показаннях обвинуваченого, що свідчить про належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки та готовність нести кримінальну відповідальність, що також підтверджує наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини (т. 1 а.с. 85, 118-120, т. 2 а.с. 10).

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_2 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітніх дітей (т. 1 а.с. 96, т. 2 а.с. 12). За призовом ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02.01.2023 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 згідно наказу № 4 в/ч НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 93), наказу № 134 від 10.05.2024 (т. 1 а.с. 92), наразі перебуває на посаді механіка оператора відділення зв`язку взводу зв`язку, ВОС-474256А/543 військової частини НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 91).

Згідно зі службовою характеристикою в/ч НОМЕР_1 від 14.01.2025 ОСОБА_2 зарекомендував себе грамотним, дисциплінованим та відповідальним військовослужбовцем. Зауважень до виконання своїх функціональних обов`язків не було, порушень закону чи притягнення до кримінальної відповідальності не було, дисциплінарні стягнення відсутні. До виконання своїх службових обов`язків ставиться сумлінно. Службові стосунки з начальником та побратимами будує правильно (т. 1 а.с. 95).

Відповідно до медичної характеристики в/чА7302 від 14.01.2025 солдат ОСОБА_2 перебуває під медичним наглядом з 02.01.2023 по теперішній час. Згідно висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 №15/2647 від 05.05.2023 здоровий, придатний до військової служби. За вказаний період на стаціонарному лікуванні не перебував (т. 1 а.с. 94). З протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_2 вбачається, що останній на обліку у нарколога та психіатра не перебуває (т. 1 а.с. 119).

Отже, вивченням відомостей про особу обвинуваченого втсановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання за скоєння кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу, в межах санкції ч.1 ст.309 КК України.

Санкцією частини першої статті 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2021 року (справа № 750/5031/18, провадження № 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд наголошує, що повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві. Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Суд враховує обмеження, визначені у ч. 2 ст. 57 КК України, зокрема, що покарання у виді виправних робіт не застосовуються до військовослужбовців.

Обмеження визначені ч. 3 ст. 61 КК України судом не встановлено, зокрема ОСОБА_2 проходить військову службу за призовом на посаді механіка оператора відділення зв`язку взводу зв`язку, ВОС-474256А/543 військової частини НОМЕР_1 (а.м.с. 91), що не є строковою (базовою) службою, у розумінні ч. 6 ст. 2, 10-1 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» № 2232-XII від 25 березня 1992 року

зі змінами, внесеними згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024.

Суд вважає, встановлення пробаційного нагляду з покладанням обов`язків визначених ст. 59-1 КК України на обвинуваченого не відповідатиме нинішнім умовам його життя, з урахуванням проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 , необхідністю мобільного переміщення в/ч НОМЕР_1 чи її окремих підрозділів по території країни в умовах військового стану, який діє згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введений на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року до 05 години 30 хвилин 08.02.2025 року (Указом президента України № 4024-ІХ від 29.10.2024 року), тобто триває і нині.

Судом не встановлено підстав для застосування ст. 75 КК України.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання межах установленої санкції ч.1 ст.309 КК України, у виді штрафу в мінімальному розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок. На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання як штрафу є справедливим, співмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Підстави застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відсутні.

Розмір пропонованої винагороду викривачу відсутній.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 у межах цього кримінального провадження, внесеному до ЄРДР за № 0000002 від 02.01.2025 не застосовувався, а суд не вбачає підстав для його застосування.

Витрати на проведення експертизи № СЕ-19/121-25/332-НЗПРАП від 07.01.2025, що проводилась Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, у розмірі 2 785,65 грн, суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, стягує з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь держави.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368 - 371, 373-374, 381-382, 394, 395 КПК України, на підставі ч.1 ст.309 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судової експертизи № СЕ-19/121-25/332-НЗПРАП від 07.01.2025 у розмірі 2 785 (дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 65 копійки (код доходів 24060300, отримувач платежу ГУК Харків обл./МТГ, Харків/24060300, п/рахунок UA0020649, код отримувача ().

Речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000002 від 02.01.2025: полімерний пакет опечатаний опечатаний биркою з пояснювальним написом «Висновок №СЕ-19/121-25-332-НЗПРАП від 07.01.2025», відтиском печатки «Харківського НДЕКЦ МВС України №50», що передано на відповідальне зберігання до УЛМТЗ ГУНП в Харківській області - знищити.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини (ч.1 ст. 394 України).

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя ОСОБА_1