Провадження № 1-кс/522/6264/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 25.10.2024 року про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на постанову слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 25.10.2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 29.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 24.09.2024 року до Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області подано заяву (клопотання) про визнання АТ «Ощадбанк» потерпілим у кримінальному провадженні. 31.10.2024 року на адресу банку надійшов лист слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яким повідомлено про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим та у додатках до якого надана постанова слідчого від 25.10.2024 року про відмову у визнані потерпілим. Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий виходив з того, що на теперішній час у органу досудового розслідування недостатньо наявної інформації для підтвердження нанесення майнової шкоди Банку, однак вказане твердження спростовується наданими Банком органу досудового розслідування доказами. На підставі викладеного, заявник просить скасувати постанову слідчого та повторно розглянути заяву (клопотання) від 24.09.2024 року, а за результатами розгляду винести обґрунтовану постанову.

Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи без техничної фіксації, доводи скарги підтримує та просить її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини не прибуття суд не повідомив. Згідно ст. 306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що на теперішній час в провадженні СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження, внесене 29.08.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочате на підставі відомостей, викладених у заяві начальника Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 щодо вчинення працівником Банку службової недбалості в наслідок якої фінансовій установі було завдано майнових збитків.

24.09.2024 року до Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області було подано заяву (клопотання) про визнання АТ «Ощадбанк» потерпілим за цим кримінальним провадженням.

Згідно постанови про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим від 25.10.2024 року слідчим СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. ОСОБА_4 зазначено, що на теперішній час в органі досудового розслідування недостатньо доказів для визнання Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» потерпілим.

Відповідно до ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного розслідування.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Таким чином, процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що даній особі було завдано шкоду.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як: бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - вказаний перелік є вичерпним.

За змістом ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Враховуючи обставини та суть кримінального правопорушення за яким здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000067 від 29.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, слідчий суддя доходить висновку, що саме слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та встановити наявність або відсутність складу злочину, зокрема встановити наявність або відсутність спричиненої шкоди. При цьому слідчий суддя враховує, що жодних обґрунтувань у постанові про відмову у визнанні потерпілим, слідчим не зазначено.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим є необґрунтованою, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,9,55,91,92,220,303,306,307,309,370, 376 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:

Скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 25.10.2024 року про відмову у визнанні потерпілим, - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 25.10.2024 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

Зобов`язати уповноважену особу СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в провадженні якої перебуватимуть матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 29.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України повторно розглянути заяву (клопотання) представника АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 від 24.09.2024 року про визнання потерпілим та винести обґрунтовану постанову за результатами розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: