КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/702/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

потерпілої ОСОБА_13 ,

представника потерпілої ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001635, по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_9 на її користь 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він 25 жовтня 2022 року близько 02 години, перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин підійшов до ОСОБА_13 та штовхнув її, внаслідок чого потерпіла вдарилась об стіну. В подальшому ОСОБА_9 , взявши в руки віник з ручкою, наніс ним потерпілій ОСОБА_13 один удар по правій нозі в область стегна та один удар по лівій нозі нижче стегна. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 стиснув ОСОБА_13 за плечі та виштовхав із квартири.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_13 були заподіяні синці плечей та стегон, правої підлопаткової ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що зібрані у справі докази не доводять винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у заподіянні потерпілій ОСОБА_13 легких тілесних ушкоджень.

За доводами захисника, показання потерпілої ОСОБА_13 про спричинення їй тілесних ушкоджень за обставин, визнаних судом доведеними, спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 , який стверджував, що дійсно між ним та його дружиною мала місце словесна сварка, проте будь-яких тілесних ушкоджень він їй не наносив.

Крім цього, також вважає неналежними доказами винуватості обвинуваченого показання свідка ОСОБА_16 , яка не бачила, як відбувався конфлікт між обвинуваченим та потерпілою.

Зазначає, що дані висновку експерта свідчить лише про наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, проте не є беззаперечним доказом винуватості обвинуваченого у заподіянні потерпілій цих ушкоджень.

Вважає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не надав належної оцінки тому, що протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.10.2022 року, згідно якого ОСОБА_13 повідомила про нанесення їй тілесних ушкоджень її чоловіком ОСОБА_9 , не містить відповідного штампу, який у відповідності до Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, має бути проставленим уповноваженою на це особою.

Також апелянт посилається на те, що протокол проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_13 від 25.10.2022 року містить данні, які не узгоджуються з її показаннями, наданими під час судового розгляду.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла повідомила, що не бачила, як та чим їй були нанесені удари по стегнах обох ніг, у зв`язку з тим, що вона знаходилась спиною до обвинуваченого ОСОБА_9 .

В той же час під час слідчого експерименту потерпіла імітувала дії, вчиненні обвинуваченим.

Вважає, що наведені вище порушення судом вимог кримінального процесуального закону призвели до ухвалення незаконного та необґрунтованого обвинувального вироку.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі статті 284 КПК України. Заявлений цивільний позов потерпілої до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди просить залишити без розгляду.

Заслухавши пояснення обвинуваченого та його захисників на підтримку проданої апеляційної скарги, прокурора, потерпілої та її представника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та вважали вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, дослідивши за клопотанням учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, допитавши свідка та експерта, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Положеннями ч.2 ст.94 КПК України визначено, що при постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження за висунутим обвинуваченням, за результатами чого дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обґрунтувавши його доказами, визнаними належними, достовірними та допустимим.

В обґрунтування свого висновку суд послався на:

- показання потерпілої ОСОБА_13 , яка повідомила, що у ніч з 24.10.2022 на 25.10.2022, близько 02 години ночі, поки вона спала в одній кімнаті з малолітньою дитиною, до їх кімнати зайшов її чоловік ОСОБА_9 та раптом почав її будити. Він витягнув її за руки з кімнати та відвів на кухню. ОСОБА_9 схопив її обома руками за плечі та штовхнув об стіну, внаслідок чого вона вдарилась головою та відчула сильний біль. Між ними почалась сварка, під час якої ОСОБА_9 наказував їй зібрати свої речі та йти геть з квартири. Після того, як він почав погрожувати викинути її речі через вікно, вона розвернулась та намагалась вийти з кухні у коридор. В цей час вона відчула, як ззаду ОСОБА_9 наніс їй удари по обох боках стегон, на її думку, залізною ручкою віника, який на той час стояв поруч. У якийсь момент ОСОБА_9 відкрив двері та почав викидати її речі з квартири. Він схопив її за комір, виштовхав з квартири та зачинив двері. Оскільки ключі були всередині, вона не могла потрапити у квартиру. Вона побігла до своєї знайомої ОСОБА_16 , розповіла їй, що сталося, та з її допомогою викликала поліцію. Коли вони з поліцейськими прибули до квартири, проте двері ОСОБА_9 не відчинив. Наступного дня вона поїхала до лікарні та звернулась до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення;

- показання свідка ОСОБА_16 , яка повідомила, що у ніч з 24.10.2022 на 25.10.2022, близько 02 години ночі, їй подзвонила ОСОБА_13 та повідомила, що її чоловік ОСОБА_9 вигнав її з дому. Хвилин через десять ОСОБА_13 прийшла до неї додому та розповіла про сварку з чоловіком, а також про те, що останній схопив її за руки та штовхнув об стіну, внаслідок чого вона вдарилась головою. Коли ОСОБА_13 почала оглядати себе у дзеркалі, то вона бачила у неї почервоніння на обох стегнах та на обох передпліччях. Пізніше вони з ОСОБА_13 викликали поліцію. Разом з поліцією вони прийшли до квартири, де перебував ОСОБА_9 та їх дитина, проте двері квартири ніхто не відчиняв. Наступного дня вони разом з ОСОБА_13 поїхали до лікарні, а потім до поліції, де ОСОБА_13 написала заяву про вчинення кримінального правопорушення;

- дані з протоколу прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 25.10.2022, відповідно до якого ОСОБА_13 повідомила про нанесення їй тілесних ушкоджень її чоловіком ОСОБА_9 25.10.2022 (а.с. 92 т.1);

- дані висновку експерта №146 від 26.10.2022, відповідно до якого при судово-медичному огляді 26.10.2022 у ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці плечей та стегон, правої підлопаткової ділянки. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) предмету (-ів), за давністю можуть відповідати вказаному в постанові терміну та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Синці внутрішньої поверхні лівого плеча та зовнішньої поверхні правого плеча виникли від дії тупого (-их) предмету (-ів) з обмеженою поверхнею контакту, інші синці виникли від дії тупого (-их) предмету (-ів) подовгастої конфігурації (а.с. 101-102 т.1);

- дані протоколу слідчого експерименту від 25.10.2022, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_13 відтворила обставини, за яких 25.10.2022 їй було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_9 (а.с. 103-107 т.1);

- дані з висновку експерта №224/Д від 26.10.2022, відповідно до якого за механізмом спричинення їй тілесних ушкоджень, вказаним ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту 25.10.2022, у неї від двох ударів по стегнах предметом за типом ручки віника, могли утворитись 2 синці на зовнішній поверхні стегон; від стискання пальцями рук могли утворитись синці плечей (а.с. 111 т.1).

Оцінивши наведені вище докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд обґрунтовано та на законних підставах визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме у заподіянні ОСОБА_13 умисного легкого тілесного ушкодження. Доводи захисника про те, що дослідженими судом доказами не доводиться причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та наявністю у потерпілої тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає такими, що не знаходять свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовуються сукупністю належних, достатніх та допустимих доказів, представлених стороною обвинувачення.

Як під час судового розгляду в суді першої інстанції так і під час апеляційного перегляду потерпіла ОСОБА_13 суду повідомляла, що в ніч з 24.10.2022 на 25.10.2022, її колишній чоловік ОСОБА_9 під час сварки схопив її обома руками за плечі та штовхнув об стіну, внаслідок чого вона вдарилась головою та відчула сильний біль. Коли вона розвернулась та намагалась вийти з кухні у коридор, в цей час вона відчула, як ззаду ОСОБА_9 наніс їй удари по обох боках стегон, на її думку, залізною ручкою віника, який на той час знаходився поруч. Про зазначені обставини вона одразу розповіла своїй знайомій ОСОБА_16 та вони викликали поліцію.

Колегія суддів враховує, що наявність у потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень підтверджується не лише висновками експерта, але і показаннями свідка ОСОБА_16 , яка повідомила, що в у ніч з 24.10.2022 на 25.10.2022, близько 02 години ночі, їй подзвонила ОСОБА_13 та повідомила, що ОСОБА_9 вигнав її з дому. Через хвилин десять ОСОБА_13 прийшла до неї додому та розповіла про сварку з чоловіком, в ході якої останній схопив її за руки та штовхнув об стіну, внаслідок чого вона вдарилась головою. Коли ОСОБА_13 почала оглядати себе у дзеркалі, то вона бачила у неї почервоніння на обох стегнах та на обох передпліччях.

Надаючи оцінку показанням потерпілої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_16 , суд обґрунтовано визнав їх достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Обґрунтованих даних, які б свідчили про недостовірність показань потерпілої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_16 , судом не встановлено та стороною захисту не наведено.

Як вбачається із висновку експерта №146 від 26.10.2022, при судово-медичному огляді 26.10.2022 у ОСОБА_13 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синці плечей та стегон, правої підлопаткової ділянки. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) предмету (-ів), за давністю можуть відповідати вказаному в постанові терміну та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Синці внутрішньої поверхні лівого плеча та зовнішньої поверхні правого плеча виникли від дії тупого (-их) предмету (-ів) з обмеженою поверхнею контакту, інші синці виникли від дії тупого (-их) предмету (-ів) подовгастої конфігурації. При зверненні за медичною допомогою ОСОБА_13 було встановлено діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Цефалгічний синдром. Вестибуло-атактичний синдром. Враховуючи одноразовий опис об`єктивної неврологічної симптоматики, зазначений діагноз не може враховуватись при складанні даних підсумків.

Відповідно до висновку експерта №224/Д від 26.10.2022, за механізмом, вказаним ОСОБА_13 під час проведення з нею слідчого експерименту, у неї від двох ударів по стегнах предметом за типом ручки віника, могли виникнути 2 синці зовнішньої поверхні стегон; від стискання пальцями рук могли утворитись синці плечей.

Допитаний в суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_17 підтвердив правильність викладених ним висновків під час експертного дослідження.

Дослідивши дані висновки та пояснення експерта на їх роз`яснення, колегія суддів визнає дані висновки експертиз належними та допустимими доказами, якими встановлено локалізацію та механізм утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень.

За доводами захисника, недопустимим доказом є протокол слідчого експерименту за участі потерпілої, оскільки слідчий експеримент проведений у формі, що не містить ознак відтворення подій і обставин та свідчить про фактичний допит потерпілої.

За приписами статті 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

На переконання колегії суддів, наявний в матеріалах кримінального провадження протокол слідчого експерименту від 17.05.2023 за участю потерпілої ОСОБА_13 ,з доданими фото таблицями, містить відомості про відтворення дій, обстановки та обставин події, складений відповідно до вимог статей 104-106, 240 КПК України, підписаний потерпілою і понятими без жодних зауважень та застережень, а тому підстав для визнання його недопустимим доказом колегія суддів не вбачає.

У поданій апеляційній скарзі захисник звертає увагу на відсутність штампу реєстрації у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.10.2022 року, який у відповідності до Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, має бути проставленим уповноваженою на це особою.

Незважаючи на те, що такий недолік дійсно має місце, на переконання колегії суддів, відсутність штампу реєстрації у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення не свідчить про недопустимість такого повідомлення про кримінальне правопорушення, як підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

При цьому апеляційний суд враховує, що як вбачається із витягу з ЄРДР та інших матеріалів кримінального провадження, підставою для внесення відомостей став рапорт чергового ВП №1 Бучанського РУП ОСОБА_18 від 24.10.2022 року, який зареєстровано в журналі єдиного обліку і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та іншої події ВП №1 Бучанського РУП за №15788.

Таким чином, зазначеними доказами, визнаними судом належними, достатніми та допустимими, поза розумним сумнівом доводиться те, що обвинувачений ОСОБА_9 заподіяв потерпілій ОСОБА_13 умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання негативних характеристик немає.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом обґрунтовано визнано вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_9 покаранням, яке за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, за результатами апеляційного перегляду не встановлено невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, як про це посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, а тому відсутні підстави для скасування даного вироку та закриття кримінального провадження на підставі статті 284 КПК України.

За приписами частини 2 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

За обвинуваченням, визнаним судом доведеним, ОСОБА_9 25 жовтня 2022 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, яке відноситься до категорії кримінальних проступків.

Санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до положень статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Данні, які б свідчили про те, що обвинувачений ухилявся від слідства та суду, матеріали кримінального провадження не містять.

За наведених обставин, ОСОБА_9 відповідно до положень ч.5 ст.74 КК України підлягає звільненню від покарання, призначеного йому по ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України.

Відповідно до положень ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_9 , змінити.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4