Єдиний унікальний номер: 375/914/24
Провадження № 1-кп/379/13/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1, матеріали кримінального провадження № 0000011, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2024, відносно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

українця, громадянина України, уродженця с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, вдівця, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, пенсіонера, не депутата, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2024 близько 06 години 10 хвилин, ОСОБА_5 , з метою незаконного проникнення, прибув до території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись виниклим умислом на незаконне проникнення до володіння ОСОБА_6 , діючи умисно і протиправно, без згоди потерпілого ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги положення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими ОСОБА_6 та сторонніми особами, шляхом відкриття хвіртки, яка зачиняється на металевий накидний джгут, незаконно проник на огороджену забором територію подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , чим порушив право потерпілого на недоторканість його володіння.

Окрім цього, 07.05.2024 близько 06 години 10 хвилин, ОСОБА_5 , з метою незаконного проникнення, прибув до території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись виниклим умислом на незаконне проникнення до володіння ОСОБА_6 , діючи умисно і протиправно, без згоди потерпілого ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги положення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими ОСОБА_6 та сторонніми особами, шляхом відкриття хвіртки, яка зачиняється на металевий накидний джгут, незаконно проник на огороджену забором територію подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , чим порушив право потерпілого на недоторканність його володіння.

Окрім цього, 17.05.2024 близько 06 години 10 хвилин, ОСОБА_5 , з метою незаконного проникнення, прибув до території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись виниклим умислом на незаконне проникнення до володіння ОСОБА_6 , діючи умисно і протиправно, без згоди потерпілого ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги положення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими ОСОБА_6 та сторонніми особами, шляхом відкриття хвіртки, яка зачиняється на металевий накидний джгут, незаконно проник на огороджену забором територію подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , чим порушив право потерпілого на недоторканність його володіння.

Окрім цього, 22.05.2024 близько 06 години 10 хвилин, ОСОБА_5 , з метою незаконного проникнення, прибув до території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись виниклим умислом на незаконне проникнення до володіння ОСОБА_6 , діючи умисно і протиправно, без згоди потерпілого ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги положення ст.30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими ОСОБА_6 та сторонніми особами, шляхом відкриття хвіртки, яка зачиняється на металевий накидний джгут, незаконно проник на огороджену забором територію подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , чим порушив право потерпілого на недоторканність його володіння.

Окрім цього, 01.06.2024 близько 06 години 10 хвилин, ОСОБА_5 , з метою незаконного проникнення, прибув до території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись виниклим умислом на незаконне проникнення до володіння ОСОБА_6 , діючи умисно і протиправно, без згоди потерпілого ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги положення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими ОСОБА_6 та сторонніми особами, шляхом відкриття хвіртки, яка зачиняється на металевий накидний джгут, незаконно проник на огороджену забором територію подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , чим порушив право потерпілого на недоторканність його володіння.

Окрім цього, 07.06.2024 близько 06 години 10 хвилин, ОСОБА_5 , з метою незаконного проникнення, прибув до території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись виниклим умислом на незаконне проникнення до володіння ОСОБА_6 , діючи умисно і протиправно, без згоди потерпілого ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги положення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими ОСОБА_6 та сторонніми особами, шляхом відкриття хвіртки, яка зачиняється на металевий накидний джгут, незаконно проник на огороджену забором територію подвір я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , чим порушив право потерпілого на недоторканність його володіння.

18.03.2025 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості, згідно якої сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин справи вказаних кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 162 КК України. ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у інкримінованих діяннях, в скоєному щиро покаявся, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

У судовому засіданні прокурор висловився про можливість затвердження цієї угоди про визнання винуватості та зазначив, що при укладені цієї угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, щиро розкаявся у скоєному та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Наполягав на затвердженні угоди.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні прохав затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву, в якій надав згоду прокурору у вказаному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 . Наслідки укладення та затвердження угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Претензій морального чи матеріального характеру до ОСОБА_5 не має.

Розглядаючи питання в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.162 КК України є кримінальним проступком.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане кримінальне провадження відповідно до положень ст. 473 КПК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови укладеної сторонами угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, підстави для відмови в затверджені цієї угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до статтей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставини, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма і зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи, що згідно з положеннями ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України є кримінальним проступком. Враховуючи дані про особу винного, його ставлення до скоєного, задовільну характеристику за місцем проживання, приймаючи до уваги наявність обставини, яка пом`якшує покарання, те, що угода про визнання винуватості може бути укладена у цьому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання: за ч.1 с.162 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались та підстав для їх застосування немає, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 376, 392-395, 474, 475, 532 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 18.03.2025 між прокурором у кримінальному провадженні начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000011, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2024 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 не застосовувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

Двадцять дві металеві труби довжиною по 3 м., діаметром 5.5 см. кожна, які знаходяться на зберіганні у власника ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий:ОСОБА_1