Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/782/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.11.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжено цей строк до 10.01.2025 включно з попередньо визначеним розміром застави 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) грн, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03.10.2022 за ч. 1 ст. 204 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 63750 грн, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000058 від 13.03.2024.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави, на строк до 10.01.2025 на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучатися із м. Ужгород Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу відмовлено.

З клопотання вбачається, що СВ ВП №2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні під № 0000058 від 13.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2024 року, ОСОБА_10 усвідомлюючи те,

-2-

що шляхом проведення заборонених операцій у сфері обігу психотропних речовин є можливість швидко незаконно збагатитись, а також будучи обізнаною про місця та осіб у яких можна придбати психотропну речовину метамфетамін, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, організувала стійку злочинну групу, до складу якої залучила своїх знайомих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , яких забезпечувала з вказаного періоду часу психотропною речовиною «метамфетамін», а останні в свою чергу, дотримуючись заходів конспірації, на виконання своїх функцій, в подальшому збували її за грошові кошти особам, схильним до їх вживання на території м. Ужгород та Ужгородського району Закарпатської області, розподіляючи між собою грошові кошти, отримані від збуту таких заборонених в обігу речовин.

Для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин ОСОБА_10 здійснювала загальне керівництво та координацію діями всіх учасників організованої групи, спільно з іншими учасниками організованої групи розробляли план вчинення злочинів, координування їх дій під час готування та вчинення кримінальних правопорушень, розподіляли ролі між усіма учасниками організованої групи, встановлювали загально визначені правила поведінки та конспірації в організованій групі, забезпечували дотримання їх учасниками, здійснювали облік збутих психотропних речовин, розподіляли отримані від вчинення протиправної діяльності грошові кошти між учасниками групи, підшуковували інших учасників організованої групи та збували психотропні речовини, отримані перед цим ОСОБА_10 у невстановленому органом досудового розслідуванні місці та невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Організована група, очолювана ОСОБА_10 , характеризувалася попередньою зорганізованістю у спільне об`єднання осіб для вчинення корисливих злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин; стабільністю і згуртованістю членів групи, що виразилося у незмінності складу учасників злочинної групи та тривалості їх дій у період з березня 2024 року по теперішній час; детальною організацією функціонування групи у вигляді чіткого виконання кожним відведеної йому ролі та виконання вказівок організатора ОСОБА_10 ; обізнаністю всіх членів організованої групи з планом злочинних дій, спрямованим на досягнення єдиної злочинної мети; обізнаністю всіх членів злочинної групи з планом злочинних дій та свідомого виконання своїх функцій кожним із них.

Вказана організована група попередньо, умисно та добровільно зорганізувалася в єдине злочинне об`єднання, метою діяльності якого було незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин мешканцям Закарпатської області, з метою незаконного збагачення.

Разом з тим, учасники організованої злочинної групи, за спільною узгодженістю, з метою недопущення викриття злочинних дій, застосовували заходи конспірації, яких повинні були дотримуватися всі члени групи, а саме у телефонних розмовах між учасниками групи вони не називали дійсної назви психотропних речовин, пакунків, у яких вони зберігалися, та у подальшому збувалися, використовували при цьому різного роду «жаргонні» назви психотропних речовин, при цьому всі учасники організованої групи за попередньою домовленістю знали про що йде мова.

Таким чином, ОСОБА_10 , діючи як організатор, забезпечувала себе та інших учасників групи під час реалізації психотропних речовин певними заходами безпеки і конспірації щодо нерозголошення дійсної незаконної діяльності; інформуванням осіб, що придбавали такі речовини, про місце, час та можливе місце збуту психотропної речовини, з метою недопущення виявлення злочинних дій групи сторонніми особами та працівниками правоохоронних органів, дотримуючись при цьому обумовлених правил

-3-

поведінки при зустрічах із іншими членами групи та покупцями заборонених речовин з метою не викриття їх незаконної діяльності; особисто здійснювала збут психотропних речовин ОСОБА_17 та особам, які на даний час невстановлені; здійснювала облік збутих психотропних речовин; підшуковувала інших учасників організованої групи.

ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , як активні учасники організованої групи, згідно з розробленим планом та розподілом ролей, діючи як виконавці, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, за вказівкою організатора групи ОСОБА_10 , безпосередньо приймали участь у придбанні психотропних речовин для їх подальшого збуту у роздріб, а також у зберіганні, зважуванні та фасуванні з метою збуту психотропних речовин, безпосередньо приймали участь у незаконному збуті таких речовин особам, що схильні до їх вживання, особисто займалися підшукуванням осіб для подальшого збуту їм психотропних речовин, за обумовлену перед тим грошову вартість.

Стороною обвинувачення інкримінується, що у складі організованої групи ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 умисно, з корисливих мотивів, вчинили ряд злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин на території м. Ужгорода та Ужгородського району.

ОСОБА_10 , виконуючи функції організатора та виконавця у складі організованої нею групи, в середині липня 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 11.07.2024, діючи разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 в організованій групі, реалізовуючи єдиний злочинний план з незаконного збагачення шляхом збуту заборонених в обігу речовин, з корисливих мотивів, умисно, повторно, незаконно придбала у невстановлених осіб та місці з метою подальшого збуту останніми, невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, яку з метою подальшого збуту, до 14 год 38 хв 11.07.2024 зберігала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Надалі, ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою незаконного збагачення, діючи як організатор та виконавець, 11.07.2024 о 14 год 38 хв, перебуваючи спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 у квартирі за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , у ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки, отримала від особи зі зміненими анкетними даними ОСОБА_17 грошові кошти в розмірі 1000 грн, після чого з метою реалізації єдиного злочинного плану на незаконний збут психотропних речовин, передала вказані кошти ОСОБА_6 та надала йому вказівку збути ОСОБА_17 психотропну речовину метамфетамін.

За твердженням слідчого, ОСОБА_6 на досягнення єдиного злочинного плану, згідно з розподіленими функціями, діючи як виконавець в організованій ОСОБА_10 групі, після отримання від останньої психотропної речовини метамфетамін, реалізовуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на збут психотропних речовин, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, до 14 год 38 хв 11.07.2024 зберігав з метою збуту, за місцем тимчасового перебування за адресою: АДРЕСА_3 .

Цього ж дня, 11.07.2024 о 14 год 38 хв, ОСОБА_6 , діючи як виконавець в організованій ОСОБА_10 групи, на виконання єдиного злочинного плану та вказівки останньої, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, розфасував та збув особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_17 зіп-пакет з вмістом психотропної речовини, який останній у подальшому відразу добровільно видав працівникам поліції, всередині якого згідно з висновком експерта знаходилася психотропна речовина метамфетамін, масою 0,1629 г.

-4-

За таких обставин, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , виконуючи функції організатора у складі організованої нею групи, у середині вересня 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 19.09.2024, діючи разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 у складі організованої групи, реалізовуючи єдиний злочинний план з незаконного збагачення шляхом збуту заборонених в обігу речовин, з корисливих мотивів, умисно, повторно, незаконно придбала у невстановлених осіб та місці з метою подальшого збуту останніми, невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, яку розділила на частини та у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.09.2024 зберігала за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , та за попередньою домовленістю передала для подальшого продажу у роздріб ОСОБА_6 .

У свою чергу, ОСОБА_6 на досягнення єдиного злочинного плану, згідно з розподіленими функціями, діючи як виконавець в організованій ОСОБА_10 групі, після отримання від останньої психотропної речовини метамфетамін, реалізовуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на збут психотропних речовин, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, до 06 год 27 хв 19.09.2024 зберігав з метою збуту, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , психотропну речовину метамфетамін, загальною масою, згідно з висновком експерта від 08.102024 №СЕ-19/107-24/10650-НЗПРАП 0,0413 грама.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , виконуючи функції організатора у складі організованої нею групи, у середині вересня 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 19.09.2024, діючи разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 у складі організованої групи, реалізовуючи єдиний злочинний план з незаконного збагачення шляхом збуту заборонених в обігу речовин, з корисливих мотивів, умисно, повторно, незаконно придбала у невстановлених осіб та місці з метою подальшого збуту, невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін та психотропну речовину, обіг якої заборонений МДМА.

Надалі, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , діючи в організованій групі, на досягнення єдиного злочинного плану, реалізовуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на збут психотропних речовин, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків до 07 год 01 хв 19.09.2024 зберігали з метою збуту вищевказані психотропні речовини за місцем їхнього тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_4 , загальна маса яких, згідно з висновками експерта №СЕ-19/107-24/10770-НРПРАП від 09.10.2024, №СЕ-19/107-24/10654-НРПРАП від 08.10.2024 та №СЕ-19/107-24/10656-НРПРАП від 08.10.2024 метамфетаміну становить 2,9991 грама, та згідно з висновком експерта №СЕ-19/107-24/10660-НРПРАП від 08.10.2024, МДМА становить 0,4153 грама.

19.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а 22.10.2024 йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19.09.2024 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 17.11.2024 включно, з визначенням застави в розмірі 700000 грн.

-5-

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.11.2024 скасувано ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19.09.2024 щодо ОСОБА_6 та застосовано щодо останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 17.11.2024 включно, із визначенням застави в розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484480 грн, та покладенням на підозрюваного у разі внесення застави, передбачених п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.11.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000058 від 13.03.2024 до 19.02.2025 включно.

Необхідність продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, і з часу обрання запобіжного заходу обставини не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились. Також клопотання мотивоване тим, що завершити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні до строку закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо внаслідок необхідності проведення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчиненого правопорушення.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказала на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а заявлені прокурором ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не втратили своєї актуальності, у зв`язку з чим застосування більш м`яких запобіжних заходів фактично буде недостатніми для запобігання даним ризикам, а також те, що обставини, які стали підставою для продовження строку досудового розслідування, зокрема, складність кримінального провадження та неможливість завершення досудового розслідування була зумовлена потребами в проведенні ряду процесуальних дій, слідчий суддя прийшла до висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 необхідно продовжити на строк до 10.01.2025 включно. Разом з тим, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахувала характер вчиненого кримінального правопорушення, і вважала, що застава саме у розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде достатньою та гарантуватиме виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків. Тому, слідчий суддя дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та відмови в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну підозрюваному запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді від 14.11.2024 скасувати та постановити нову

-6-

ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаних із триманням під вартою, або зменшити розмір застави. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ґрунтуються на припущеннях, оскільки такі ризики не доведені, а зібрані органом досудового розслідування докази не є належними та допустимими, а відтак і не доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Зазначає, що слідчим суддею не враховано даних про особу підозрюваного, зокрема: вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність утриманців, у тому числі похилого віку та з інвалідністю ІІ групи, постійного місця роботи, репутацію, майновий стан, відсутність судимості. При цьому, звертає увагу на те, що ОСОБА_6 має зразкову поведінку та виконує всі передбачені кримінальним процесуальним законом обов`язки, визнає вину, не перешкоджає кримінальному провадженню, бажає надавати покази, а досудове розслідування перебуває на стадії завершення і більшу частину свідків уже допитано. Тому, апелянт вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою є занадто суворим і щодо останнього можливо застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт. Разом з тим, захисник вказує на те, що визначений ОСОБА_6 розмір застави є непомірним для нього, оскільки не відповідає його майновому стану та рівню доходів, а також даним про особу підозрюваного, і при цьому в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує визначений слідчим суддею розмір застави. Тому, вважає, що застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є цілком достатньою для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зможе запобігти ризикам, на які посилається сторона обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-7-

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримано.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що Ужгородським РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000058, відомості про яке 13.03.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

19.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а 22.10.2024 йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19.09.2024 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 17.11.2024 включно, з визначенням застави в розмірі 700000 грн.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.11.2024 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 17.11.2024 включно, із визначенням застави в розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484480 грн, та покладенням на підозрюваного у разі внесення застави передбачених п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.11.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 19.02.2025 включно.

За приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у виді тримання під вартою обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися

-8-

нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, слідчим суддею визнана і така підтверджується наявними в провадженні доказами. З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, слідчий суддя також дослідила доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, а саме ухвали Закарпатського апеляційного суду від 13.11.2024, якою щодо ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід тримання під вартою на строк до 17.11.2024 включно з визначенням застави 160 (сто шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) грн та з урахуванням необхідності виконання ряду процесуальних дій, а також з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано дійшла висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого СВ ВП № 2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 10.01.2025, оскільки таке продовження, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Твердження сторони захисту про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного та можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту, є непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також апеляційний суд враховує, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені

-9-

обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

З урахуванням конкретних обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», порушень норм міжнародного права та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи про ігнорування слідчим суддею доказів, які спростовують заявлені слідчим у клопотанні ризики, є безпідставними.

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для продовження щодо підозрюваного раніше обраного запобіжного заходу.

Всупереч викладеним в апеляційній скарзі сторони захисту доводам, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя перевірив та надав оцінку тим обставинам з якими закон пов`язує порядок обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи на захист підозрюваного, зокрема його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність утриманців, у тому числі похилого віку та з інвалідністю ІІ групи, постійного місця роботи, репутація, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. До того ж обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі слідчому судді під час розгляду клопотання і такі враховані при прийнятті рішення про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу та не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про

-10-

особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Окрім того, всупереч доводів апеляційної скарги, визначений апеляційним судом підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також його високий ступінь суспільної небезпеки, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що визначена підозрюваному ОСОБА_6 застава у розмірі саме 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою є такою, що зможе у разі її внесення, забезпечити виконання підозрюваним визначених процесуальних обов`язків.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.11.2024, щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді