КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2024, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драчі Старокостянтинівського р-ну Хмельницької обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що 22 квітня 2022 року приблизно о 19 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебував у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього у зв`язку з давніми виниклими неприязними відносинами з його сусідом ОСОБА_8 виник умисел на вбивство останнього. У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, узявши з собою предмет, ззовні схожий на пістолет, споряджений патронами (маркування в ході досудового розслідування не встановлено), вирушив до адреси проживання ОСОБА_8 .

Приблизно о 19 год. 10 хв., ОСОБА_6 , підійшовши до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на територію даного домоволодіння, та переконавшись, що ОСОБА_8 перебуває вдома (в технічній споруді), реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вбивство останнього, дістав з карману вказаний раніше предмет, ззовні схожий на пістолет, взявши його у праву руку та привівши його у готовність, чекав на ОСОБА_8 у дворі.

Приблизно о 19 год. 15 хв., ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, дочекавшись коли ОСОБА_8 вийде у двір, перебуваючи в тому ж місці, діючи умисно, з метою заподіяння смерті іншій людині, розуміючи протиправність своїх дій, з предмета, ззовні схожого на пістолет, спорядженого патронами, здійснив один постріл в область грудної клітини ОСОБА_8 , після чого намагався покинути місце скоєння злочину, але був затриманий громадянами, які перебували поруч.

У результаті вказаних дій ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді: наскрізного проникаючого вогнепального поранення черева, що є небезпечним для життя та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, таким чином ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі.

Крім того, 21.03.2022 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у встановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, ОСОБА_6 , у порушення додатку № 1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8., 8.1., 8.2., 8.9 та глави 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на придбання, носіння та зберігання короткоствольної нарізної зброї калібру 7,62 x 25 мм, виготовлену шляхом внесення конструктивних змін саморобним способом в макет-масо габаритний пістолету конструкції Токарева ТТ) серії НОМЕР_1 , промислового виробництва, а також 7 (сім) патронів що належать до боєприпасів до вогнепальної зброї, які є патронами калібру 7,62х25мм, які зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

Так, 22.04.2022 в період часу з 20 год. 22 хв. по 20 год. 34 хв. в ході огляду місця події, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , було фактично затримано гр. ОСОБА_6 , у якого було виявлено та вилучено коротко ствольну нарізну зброю калібру 7,62x25мм, виготовлену шляхом внесення конструктивних змін саморобним способом в макетмасо-габаритний пістолету конструкції Токарева ТТ) серії НОМЕР_1 , промислового виробництва, а також 7 (сім) патронів що належать до боєприпасів до вогнепальної зброї, які є патронами калібру 7,62x25мм.

Захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та перекваліфікувати кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 ,з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ст.123 КК України та призначити покарання з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що умисел ОСОБА_6 на вбивство потерпілого не доведений жодним доказом, а показання свідків, потерпілого та обвинуваченого свідчать про відсутність прямого умислу на вбивство. Також вважає, що відсутність умислу на вбивство підтверджується обстановкою, при якій відбулись події, а саме тим, що ОСОБА_6 було достеменно відомо про наявність інших осіб у будинку. Апелянт не погоджується з висновком суду про відсутність доказів на підтвердження факту неправомірної поведінки потерпілого по відношенню до обвинуваченого, оскільки при наданні пояснень потерпілий неодноразово називав ОСОБА_6 образливими словами, виявляючи до нього неповагу, намагався спотворити події того дня. Вказує на складний емоційний та моральний стан обвинуваченого на момент події, оскільки останній перебував в окупації, втратив житло та переживав недавню смерть сина. Вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст.123 КК України як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень у стані сильного душевного хвилювання, оскільки подія відбулась в достатньо короткий проміжок часу і мала постійне продовження: спочатку конфлікт потерпілого з обвинуваченим зранку, наполягання потерпілого на проведенні у обвинуваченого обшуку працівниками поліції, допит останнього та обмеження пересування, відвідування могили сина і в подальшому подія кримінального правопорушення. Наголошує, що стороною обвинувачення не доведено жодними доказами, що ОСОБА_6 тим чи іншим способом готувався до вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, стороною захисту не оспорюється та не оскаржується, а тому відповідно до положень ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряється, оскільки не є предметом апеляційного розгляду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.04.2022; протоколі огляду місця події від 22.04.2022; протоколі проведення слідчого експерименту від 13.05.2022; протоколах пред`явлення предмету до впізнання за фотознімками від 22.04.2022; протоколах проведення слідчого експерименту від 23.04.2022; протоколі пред`явлення предмету до впізнання за фотознімками від 22.04.2022; протоколі пред`явлення особи до впізнання на фотознімках від 22.04.2024; виписці із медичної карти амбулаторного хворого від 23.04.2022; протоколі проведення слідчого експерименту від 25.05.2022; висновку експерта №СЕ-19/111-22/14805-ФХВР від 20.06.2022; висновку експерта №КСЕ-19/111-22/17013-БЛ від 20.07.2023; висновку експерта №35 від 13.06.2022; висновку судово-психіатричного експерта №147 від 31.05.2022; рапорті поліцейського від 22.07.2022.

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції наполягав, що не мав умислу на вбивство та показав, що 22.04.2022 він зустрів ОСОБА_8 , який називав його образливими словами, зокрема мародером. Ввечері він вирішив поговорити з ОСОБА_8 .Підійшовши до його будинку побачив, що у дворі нікого не було. При ньому була зброя 40-их років, без запобіжників, яку він забрав у мертвого росіянина 17.03.2022. Коли він підійшов до хати ОСОБА_8 , то вирішив перекласти пістолет в іншу кишеню. В цей час він випадково здійснив постріл, після чого його затримали та забрали зброю. Наміру вбивати ОСОБА_8 у нього не було,все сталось випадково, про що він шкодує.

Потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 22.04.2022 застав ОСОБА_6 під час мародерства в сусідньому будинку, у зв`язку з чим між ними виникла суперечка. Він підійшов до поліцейських та повідомив їх про це. Увечері до нього прийшли гості, а коли вони всі вийшли на вулицю, то побачили, що зі сторони лісу йде ОСОБА_12 і тримає у руці пістолет. Перебуваючи на відстані близько двох метрів, ОСОБА_12 здійснив постріл в його сторону. Одразу ж після цього сусід ОСОБА_13 схопив ОСОБА_12 та тримав, поки не приїхала поліція. Вважає, що ОСОБА_6 прийшов стріляти з умислом, оскільки його зауваження спровокували ОСОБА_12 на злочин.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що 22.04.2022 близько 19:00 год. зайшов у двір ОСОБА_8 і побачив ОСОБА_12 , який прокрадався вздовж сараю, тримаючи пістолет у двох руках. З будинку вийшли гості потерпілого та сам потерпілий. ОСОБА_12 зробив крок вперед та одразу вистрілив. Він підійшов ззаду до ОСОБА_12 , вибив у нього пістолет, заламав і тримав його, поки не приїхала поліція. Обвинувачений служив в АТО та вміє використовувати зброю. Вважає, що ОСОБА_12 робив прицільний постріл в сторону потерпілого.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 22.04.2024 він з сім`єю приїхав до потерпілого в гості. Потім він вийшов з будинку та побачив свого колишнього сусіда ОСОБА_12 із зброєю в руках. Як тільки ОСОБА_8 вийшов, ОСОБА_12 зробив крок вперед та, тримаючи пістолет двома руками, вистрілив в потерпілого. Постріл був умисний, здійснений на відстані близько двох метрів. ОСОБА_12 служив в АТО та вміє користуватись зброєю.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що 22.04.2022 близько 19:00 вони з чоловіком приїхали в село Залісся до знайомого. Потім почули звуки та вийшли подивитись хто прийшов. Вийшовши на вулицю, побачили ОСОБА_12 , який зробив постріл.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.04.2022, ОСОБА_8 повідомив, що сусід ОСОБА_14 , маючи на меті вбити його, здійснив один постріл в область живота, чим завдав тілесних ушкоджень.

В ході проведення слідчого експерименту 13.05.2022, ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_6 в момент пострілу тримав зброю обома руками та цілився у потерпілого.

Під час проведення слідчих експериментів від 23.04.2022 за участі свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , останні повідомили, що вони бачили як ОСОБА_6 обійшов будинок потерпілого з тильної сторони, обперся об стіну і, тримаючи пістолет обома руками, здійснив один постріл в ОСОБА_8 , коли той вийшов з будинку.

Згідно з протоколами пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 22.04.2022, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_6 як особу, яку бачили 22.04.2022 близько 19:10 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколів пред`явлення предмету до впізнання за фотознімками від 22.04.2022, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 впізнали пістолет, який бачили у ОСОБА_6 , коли останній здійснив постріл у ОСОБА_8 .

Згідно з випискою з медичної карти амбулаторного хворого від 23.04.2022, у ОСОБА_8 встановлено діагноз вогнепальне поранення черевної порожнини без пошкодження внутрішніх органів.

З висновку експерта №35 від 13.06.2022 вбачається, що при судово-медичній експертизі по медичній документації на ім`я ОСОБА_8 виявлене наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення черева, яке утворилось при здійсненні одного пострілу кулею з предмету схожого на пістолет, можливо при обставинах та в строк, вказаних у постанові, та належить до категорії тяжких тілесних пошкоджень.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №147 від 31.05.2022, ОСОБА_6 на будь-який психічний розлад не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_6 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, на будь-який психічний розлад не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, будь-яких істотних розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а саме - в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_8 , оскільки застосоване обвинуваченим знаряддя злочину, здійснення ним прицільного пострілу у частину тіла, де знаходяться життєво важливі органи, свідчать про те, що ОСОБА_6 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно-небезпечні наслідки та бажав їх настання.

Твердження сторони захисту про те, що постріл було здійснено випадково, спростовуються показаннями потерпілого і свідків, які були очевидцями події та наполягали на тому, що ОСОБА_6 здійснив постріл умисно та прицільно.

Твердження сторони захисту про вчинення обвинуваченим інкримінованих йому дій в стані афекту, викликаному складним емоційним та моральним станом ОСОБА_6 внаслідок образ з боку потерпілого, смерті сина та перебування в окупації, є безпідставними та спростовуються висновком судово-психіатричного експерта №147 від 31.05.2022, яким встановлено, що ОСОБА_6 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, на будь-який психічний розлад не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

При цьому у дослідницькій частині висновку зазначається, що аналіз поведінки ОСОБА_6 у період правопорушення дозволяє встановити відсутність ознак, притаманних вираженим емоційним станам (афектам).

Також колегія суддів звертає увагу на те, що у своїх показаннях обвинувачений не зазначає про наявність у нього раптового розладу психічної діяльності, а стверджує, що здійснив постріл випадково, що повністю не узгоджується з доводами апеляційної скарги про вчинення злочину у стані афекту.

Крім того, як встановлено в ході судового і апеляційного розглядів, дії обвинуваченого не були раптовими, мали заздалегідь спланований характер, були пов`язані з підшуканням зброї, вибором часу і місця вчинення злочину.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2024 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3