ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/49/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/89/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 26 листопада 2022 року до ЄРДР за №0001221, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Цим же вироком цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 40 000 грн.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він 15 листопада 2022 року приблизно о 21:20 годині знаходився за адресою: м.Харків, вул.Балканська 15/3, де на ґрунті неприязних відносин, зумовлених ревнощами до раніше знайомої ОСОБА_11 , підійшов до ОСОБА_10 та попросив відійти на розмову. В подальшому ОСОБА_9 , перебуваючи навпроти ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, наніс останньому своєю лівою рукою один удар по обличчю потерпілого в область нижньої щелепи, спричинивши тілесні ушкодження у виді закритого двобічного перелому нижньої щелепи: тіла зліва та агулярний справа, який викликав тривалий розлад здоров`я понад 3 тижні (21 дня) і за цією ознакою відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

До початку судового розгляду прокурор подав до апеляційного суду заяву, в якій посилаючись на ст.403 КПК України, відмовився від апеляційної скарги на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 жовтня 2023 року.

Апеляційний розгляд було призначено на: 20 червня 2024 року; 31 жовтня 2024 року; 27 лютого 2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 будучу належним чиним повідомленими про дату та час судових засідань, кожного разу надавали до суду заяви про відкладення судового розгляду на іншу дату з підстав зайнятості захисника в іншому судовому засіданні.

25 березня 2025 року до канцелярії Харківського апеляційного суду вкотре надійшла заява захисника про відкладення судового засідання, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю обвинуваченого. З додатку долученого до зазначеної заяви, вбачається, що 24 березня 2025 року обвинувачений був направлений на консультацію хірурга з діагнозом «біль після падіння».

При цьому, будь-яких даних, які б свідчили про поважність неявки обвинуваченого саме в день засідання 25 березня 2025 року, суду не надано.

Окрім цього, обвинувачений не позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні з використанням власних технічних засобів, клопотання про що до суду апеляційної інстанції не надходило.

Будь-яких доказів на підтвердження неможливості обвинуваченого брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, колегії суддів також не надано.

Відповідно до визначеного в ст. 138 КПК України переліку поважних причин неприбуття особи, пов`язаних із її хворобою, відноситься не просто факт перебування її на лікарняному, а тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад (п. 5), та інше захворювання, яке об`єктивно унеможливлює з`явлення особи на виклик (п. 8).

Вказівка саме на такі обставини з огляду на положення ч. 4 ст. 405 та пунктами 5 і 8 ст. 138 КПК України у їх взаємозв`язку і буде вважатися належним за змістом повідомленням про поважні причини неприбуття в судове засідання апеляційного суду учасника кримінального провадження, які пов`язані із його захворюванням.

У такому повідомленні має міститися конкретна інформація щодо об`єктивної неможливості з`явлення до суду з огляду на тяжкість захворювання або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю, що є необхідною передумовою обґрунтованості ухваленого судом рішення про відкладення апеляційного розгляду, а також запобігання зловживанням процесуальними правами та дотримання розумних строків кримінального провадження.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2024 року справа № 592/9605/21 (провадження № 51-3954км24).

Враховуючи, що судові засідання неодноразово відкладаються саме за ініціативою сторони захисту, колегія суддів вважає, що сторона захисту зловживає своїми процесуальними правами.

Враховуючи, що судом вживалися заходи для повідомлення обвинуваченого та його захисника про дату та час розгляду апеляційної скарги захисника, питання про погіршення стану обвинуваченого не порушується, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_12 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_9 , а кримінальне провадження щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Позовні вимоги відхилити.

Водночас просить повторно дослідити протоколи слідчих експериментів, результати експертиз, повторно допитати свідка ОСОБА_13 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду підлягає скасування у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що вирок суду базується на припущеннях та недопустимих доказах.

Посилається на те, що 21 червня 2023 року потерпілий ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, як причину зазначив перебування його за кордоном, однак сторона захисту заперечувала проти цього, оскільки: належних доказів поважності причини відсутності потерпілим не надано; обвинувачений не упізнав потерпілого по відео. При цьому звертає увагу, що на запит сторони захисту до прикордонної служби була надана відповідь, що ОСОБА_10 кордон не перетинав.

Також зазначає, що судом була винесена ухвала про дистанційну участь потерпілого, однак при цьому стороні захисту було необґрунтовано відмовлено в ознайомленні з доказами, на підставі чого було винесено зазначену ухвалу, тобто матеріали справи не містять оригіналу документу, що є порушенням загальних засад кримінального провадження, а саме: законності та рівності громадян перед законом і судом.

Окрім цього просить визнати недопустимим доказом протокол слідчого експерименту, оскільки під час слідчої дії обвинуваченому не повідомлені положення ст.63 Конституції України, тобто не роз`яснено підозрюваному права не свідчити щодо себе.

Вказує на порушення вимог ст.105 КПК України, оскільки у фототаблицях відсутні підписи учасників слідчої дії. Про долучення до протоколу слідчого експерименту фототаблиць та схем в протоколі нічого не зазначено, а тому на думку апелянта, таке долучення є незаконним.

При цьому вказує, що слідчий експеримент проводився в світлий час доби, а подія відбувалась у темний час, однак судом неуважно прийнятий цей аргумент.

В протоколі слідчого експерименту не відображені умови і результати слідчого експерименту, що є істотним порушенням процесуальної дії та тягне визнання такого доказу недопустимим за п.2 ч.2 ст.87 КПК України.

Вказує про порушення ч.3 ст.240 КПК України, оскільки в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілі, свідки, захисник та представник. Участь у слідчому експерименті оперуповноважених, статистів та експертів дана стаття не передбачає, а тому ця вимога, на думку апелянта, порушена.

Вказує про відсутність у протоколі: підписів понятих та інших учасників слідчої дії про роз`яснення їм прав та обов`язків; відсутність підписів всіх учасників слідчої дії про роз`яснення їм факту застосування технічного пристрою фотоапарату та його характеристик; не зазначено хто робив фотографування; не всі листи протоколу слідчого експерименту підписані; не перевірялось чи є поняті близькими родичами з учасниками експерименту. У зв`язку з чим, на думку захисника, вимоги п.1 ч.3 ст.104, ч.3 ст.107 КПК України були порушені.

Також зазначає, що подія злочину не встановлена, оскільки свідок ОСОБА_13 не є очевидцем, а від свідка ОСОБА_14 сторона обвинувачення відмовилась під час судового розгляду.

Окрім цього вказує про відсутність суб`єктивної сторони злочину, оскільки у обвинуваченого не було наміру та мети наносити тілесні ушкодження; він взагалі не наносив потерпілому ушкоджень, а тому на його думку, дії обвинуваченого помилково кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги захисника та просила залишити її без задоволення, оскільки вина обвинуваченого повністю підтверджується наявними та дослідженими судом доказами.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та наполягали на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника з приводу апеляційної скарги захисника, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Мотиви суду

Клопотання захисника про повторне дослідження доказів сторони обвинувачення, а саме матеріалів кримінального провадження, надані стороною обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням, та повторний допит свідка, задоволенню не підлягає, оскільки в апеляційній скарзі захисника не наведено жодних, передбачених ч.3 ст.404 КПК України, підстав для повторного дослідження цих доказів судом апеляційної інстанції. Докази обвинувачення відповідно до вироку та журналу судового засідання досліджувались судом. Будь-яких нових доказів, які були досліджені судом, захисником в апеляційній скарзі не наведено та не надано ним і під час апеляційного розгляду.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника про недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши матеріали провадження, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірними і допустимими, а також взаємодоповнюючими, та при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- показам потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що 15 листопада 2022 року у м. Харкові приблизно з 21:00 год. до 22:00 год. він перебувавав біля приміщення магазину, де до нього підійшов його знайомий ОСОБА_9 та вдарив в праву частину щелепи, після чого він впав. Потім його забрала до приміщення магазину продавщиця, щоб обвинувачений його не бив, та він викликав поліцію і швидку медичну допомогу. Також пояснював, що чув, як ОСОБА_9 давав показання співробітникам поліції та пояснював, що він вдарив його через ревнощі до його дівчини на ім`я ОСОБА_15 , яка працює в цьому ж магазині.

При цьому потерпілий наголосив, що в цей день він випив декілька пляшок пива, проте перебував у нормальному стані та втратити рівновагу від кількості вжитого пива він не міг;

- показам свідка ОСОБА_13 , яка пояснила суду, що вона працює продавщицею в магазині за адресою: АДРЕСА_2 . Потерпілого ОСОБА_10 вона знає, оскільки він часто купував продукти в їхньому магазині. У листопаді 2022 року в вечірній час до приміщення магазину забігла ОСОБА_16 , яка на той час також працювала в магазині продавщицею, та повідомила, що ОСОБА_9 побив ОСОБА_17 (потерпілого). Свідок вибігла на вулицю. Світла не було. Перед приміщенням магазину перебувало приблизно 3- 4 особи поруч з потерпілим. В ротовій порожнині потерпілого була кров та він підтримував щелепу рукою. Свідок наголосила, що особисто вона не бачила моменту удару та про обставини цієї події їй відомо зі слів продавщиці ОСОБА_15 , яка в цей час палила на вулиці;

- показам самого обвинуваченого ОСОБА_9 в тій частині, що він не заперечував той факт, що у вечірній час 15 листопада 2022 року дійсно перебував за адресою: АДРЕСА_2 , біля приміщення магазину, де також знаходився потерпілий ОСОБА_10 .

Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується також дослідженими у ході судового розгляду письмовими доказами:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.12.2022 року з фототаблицею до нього, в ході якого потерпілий ОСОБА_10 розказав та показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень 15.11.2022 року обвинуваченим , а саме правою рукою в область нижньої щелепи, після чого потерпілий втратив рівновагу та впав (а.п. 208-211).

- протоколом огляду місця події від 27.12.2022 року з фототаблицею до нього, в ході якого встановлено ділянку місцевості, де розташований продовольчий кіоск без назви за адресою: АДРЕСА_2 (а.п. 212-216).

- висновками експерта № 09/-510-С/2022 від 27.12.2022 року та № 09/-520-С/2022 від 28.12.2022 року, відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_10 мається: закритий двобічний перелом нижньої щелепи: тіла зліва та агулярний справа, який виник від ударної дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості якого у пошкодженні не відобразились. Це ушкодження у ОСОБА_10 могло бути отримане в термін, вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Обставини, на які посилається ОСОБА_10 в ході проведення слідчого експерименту взагалі не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу виникнення у нього тілесних ушкоджень (а.п. 207, 217-218).

- протоколом слідчого експерименту від 03.01.2023 року з фототаблицею до нього, в ході якого обвинувачений ОСОБА_9 розказав та показав яким чином 15.11.2022 року наніс ОСОБА_10 удар кулаком лівої руки в область щелепи (а.п. 219-223).

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Доводи захисника про необхідність визнання неналежним і недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту від 03 січня 2023 року з фототаблицею до нього, проведений за участі підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки йому не було роз`яснено його права та обов`язки підозрюваного, а також право відмовитися давати показання, чим порушено норми КПК України, Конституції України, Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та інші норми міжнародного законодавства, не є слушними виходячи з наступного.

Так, відповідно до змісту вищезазначеного протоколу, ОСОБА_9 своїм особистим підписом підтвердив, що йому, згідно з ч.ч.3, 4, 5, 6 ст.42 КПК України роз`яснені його права та обов`язки (а.п. 219). Будь-яких зауважень з боку підозрюваного ОСОБА_9 у вказаному протоколі не зазначено.

Поряд з цим, доказів вчинення будь-якого примусу надавати певні показання на стадії досудового розслідування з боку слідчої СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта ОСОБА_18 на ОСОБА_9 , про що зазначає апелянт, а також доказів звернення зі скаргами на неправомірні дії слідчої матеріали кримінального провадження не містять. Не надано таких даних й апеляційному суду.

Посилання захисника про необхідність визнання неналежними та недопустимими доказами висновків експерта № 09/-510-С/2022 від 27.12.2022 року та № 09/-520-С/2022 від 28.12.2022 року, оскільки на його думку, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази наявності кваліфікації судового експерта ОСОБА_19 , який склав висновки експерта, є безпідставними, оскільки на підставі постанови «Про призначення судово-медичної експертизи» старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_18 у даному кримінальному провадженні, судово-медичним експертом лікарем-судово-медичним експертом відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_19 (свідоцтво № 090-ХА про кваліфікацію судового експерта, що має вищу медичну освіту, вищу кваліфікаційну категорію за фахом «судово-медична експертиза» 5 клас судового експерта, стаж роботи з 2002 року) проведено судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_10 .

Поряд з цим, своїм особистим підписом експерт засвідчив, що з правами та обов`язками експерта, що передбачені ст. 69 КПК України, він ознайомлений та відповідно до ч.2 ст.102, ст.70 КПК України попереджений щодо відповідальності за ст.ст.384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків експерта.

Положеннями ст.102 КПК України визначено зміст висновку експерта, в якому повинно бути зазначено: 1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; 2) місце і час проведення експертизи; 3) хто був присутній при проведенні експертизи; 4) перелік питань, що були поставлені експертові; 5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; 6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; 7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання. У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо при проведенні експертизи будуть виявлені відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких не ставилися питання, експерт має право зазначити про них у своєму висновку. Висновок підписується експертом.

При цьому, жодних вимог щодо обов`язкового надання суду документального підтвердження наявності у експерта: освіти, спеціальності, свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, стажу експертної роботи, наукового ступеню, вченого звання, посади експерта, норми Кримінального процесуального кодексу України не містять.

Всупереч доводам захисника, висновки експерта № 09/-510-С/2022 від 27.12.2022 року та № 09/-520-С/2022 від 28.12.2022 року у цьому кримінальному провадженні відповідають вимогам ст.ст.101, ст.102 КПК України, дослідження проведені з дотриманням процесуального порядку призначення й проведення експертизи.

При цьому, будь-яких клопотань стороною захисту про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку, матеріали кримінального провадження не містять.

Доводи захисника про те, що подія злочину не встановлена, оскільки свідок ОСОБА_13 не є очевидцем та суд безпідставно визнав допустимим доказом її показання, не є слушними, оскільки цей свідок показала, що їй відомо про обставини злочину зі слів іншої продавщиці магазину ОСОБА_20 (яка була очевидцем) та в подальшому нею ( ОСОБА_13 ) була надана допомога потерпілому. ЇЇ показання в цій частині практично відтворюють показання потерпілого ОСОБА_10 , і за таких обставин колегія суддів не бачить підстав вважати, що ці показання є недопустимим доказом.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року (справа № 132/3806/14-к (провадження № 51-3581км21).

Окрім цього, доводи захисника про те, що подія злочину не встановлена, оскільки свідок ОСОБА_13 не є очевидцем, а від свідка ОСОБА_14 сторона обвинувачення відмовилась під час судового розгляду не є слушними, оскільки ОСОБА_21 була допитана в період досудового розслідування, та її покази узгоджуються з іншими доказами у справі, а тому судом правильно взято її показання до уваги.

Доводи сторони захисту про визнання недопустимим доказом протокол слідчого експерименту від 03 січня 2023 року з обвинуваченим, оскільки у даному слідчому експерименті приймали участь статист та експерт; а також твердження про відсутність у протоколі: підписів понятих та інших учасників слідчої дії про роз`яснення їм прав та обов`язків; відсутність підписів всіх учасників слідчої дії про роз`яснення їм факту застосування технічного пристрою фотоапарату та його характеристик; не зазначено хто робив фотографування; не всі листи протоколу слідчого експерименту підписані; не перевірялось чи є поняті близькими родичами з учасниками експерименту, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, відповідно до протоколу слідчого експерименту від 03 січня 2023 року, він відповідає формі та складу передбачених ст.104 КПК України. При їх складанні зауважень не надходило. Окрім цього, до протоколів надані фототаблиці, які підписані всіма учасниками, без будь-яких зауважень.

Відповідно до ст.240 КПК України з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, до участі в якому можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Окрім цього, за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста; крім того: перекладач, поняті, законні представники, педагог, психолог. У складних випадках слідчий має право запросити відповідного фахівця - спеціаліста, який надасть допомогу у проведенні експериментальних дій, для здійснення місця розташування учасників експерименту, для проведення фіксації результатів слідчого експерименту, тобто для надання безпосередньої технічної допомоги: фотографування, складення схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо.

При цьому, також належить врахувати, що сторона захисту, як під час розгляду судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду оскарженого вироку, не заявляла будь-яких клопотань щодо надання окремого доручення органу досудового розслідування в порядку ст.333 КПК України для проведення додаткових слідчих дій, та для встановлення додаткових відомостей за цим кримінальним провадженням.

Відсутність, як на думку захисника будь-яких даних, які він вважає необхідними, не тягне за собою визнання протоколу незаконним в цілому.

Отже, підстав для визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 03 січня 2023 року, недопустимим, колегія суддів не вбачає.

Аналогічні доводи викладені в постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року (справа № 387/987/20, провадження № 51-2534км22).

Посилання захисника на порушенням судом загальних засад кримінального провадження, а саме: законності та рівності громадян перед законом і судом, оскільки йому не було надано для ознайомлення докази, на підставі чогобуло винесено ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю потерпілого ОСОБА_10 , а також відсутність в матеріалах справи оригіналу документу є безпідставними, оскільки 21 червня 2023 року потерпілий ОСОБА_10 безпосередньо звернувся в порядку, передбаченому ст.336 КПК України, до суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Таким чином, вищезазначене свідчить про відсутність будь-яких порушень процедури допиту потерпілого з боку суду.

Доводи захисника про те, що участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції приймав не потерпілий, оскільки обвинувачений його не впізнав, не є слушними, так як відеоконференція за участю потерпілого відбулась за допомогою технічних засобів «EASYCON», та його було авторизовано в EASYCON за допомогою власного ЕЦП, тобто така процедура реєстрації дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної особи за допомогою її власного кваліфікованого електронного підпису в її власному Електронному кабінеті.

Посилання захисника на те, що судом неуважно прийнятий аргумент, що слідчий експеримент проводився в світлий час доби, а подія відбувалась у темний час, є безпідставними, оскільки захисником не зазначено та не вмотивовано свої висновки, які саме відбулись істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, чи які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося, та який вплив часу доби має на встановлення істини у справі, принаймні для встановлення механізму нанесення тілесних ушкоджень.

Враховуючи викладене, порушень вимог ст.290 КПК України колегією суддів не встановлено, а тому суд обґрунтовано взяв до уваги та поклав в основу вироку ті докази, які були відкриті сторонам та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст.94 КПК України, критерію «поза розумним сумнівом» оцінив усі наявні докази, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину та цілком вірно кваліфікував його дії саме за ч.1 ст.122 КК України, а тому доводи захисника в апеляційній скарзі про недоведеність вини обвинуваченого та відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, не є слушними і не підлягають задоволенню.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено в межах санкцій та правил закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, виходячи з положень ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Визначений судом першої інстанції розмір грошових стягнень на відшкодування потерпілому моральної шкоди у сумі 40 000 грн. внаслідок перенесених фізичного болю та страждань, яких він зазнав у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, звичайного способу життя внаслідок отриманої травми він близько сорока днів не міг відкрити рот, не міг нормально харчуватися, відчував нестерпний біль, переніс складну операцію з відновлення зубів, цілком відповідає вимогам ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, виходячи із принципів виваженості, розумності, справедливості, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, глибини та тривалості моральних страждань і переживань, які переніс потерпілий.

Враховуючи вищенаведене, доводи захисника про необхідність відхилення позовних вимог не є слушними та не підлягають задоволенню.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_9 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його зміни та скасування, як на тому наполягає захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_9 -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4