ВИРОК

іменем України

17.12.2024 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001137 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2024 року, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харкові, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх і непрацездатних осіб не маючого, фактично проживаючого будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.09.2005 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

- 07.02.2007 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Звільнений 28.10.2009 умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 3місяці 18 днів;

- 06.07.2011 Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці;

- 09.12.2011 Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки 1 місяць. Звільнився 02.09.2014 по відбуттю строку покарання;

- 10.02.2015 Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим на строк 3 роки;

- 22.04.2015 Ізюмським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. Звільнився 28.12.2019 по відбуттю покарання;

- 10.12.2020 Краснолиманівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці. Звільнився 23.04.2021 по відбуттю покарання;

- 13.03.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням стром на 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.115 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4

потерпіла - ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що 21.09.2024 близько 20:00 години ОСОБА_3 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та раніше знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно вживали алкогольні напої, перебуваючи на кухні будинку АДРЕСА_1 .

Так, під час спільного розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 через ревнощі ОСОБА_3 до своєї співмешканки ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Далі, 21.09.2024 близько 20:05 ОСОБА_8 закінчив словесний конфлікт та пішов спати до гостьової спальної кімнати вищевказаного будинку, в свою чергу ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 пішли до іншої спальної кімнати.

Так, 21.09.2024 близько 20:06 ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , перебуваючи у спальній кімнаті разом з ОСОБА_7 вирішив зачекати поки ОСОБА_8 засне, внаслідок чого не зможе чинити опору.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , знаходячись у тому ж місці, в той же день, близько 21:05, дочекавшись, поки ОСОБА_8 заснув на ліжку в гостьовій спальній кімнаті, з метою заподіяння смерті останньому, пішов на кухню, де зі столу взяв до рук ніж, після чого пішов до спальної кімнати, де відпочивав ОСОБА_8 та підійшов з правої сторони до ліжка на якому на спині обличчям догори спав ОСОБА_8 , та своєю правою рукою, в якій тримав ніж, наніс останньому один удар ножем зверху в низ в область грудної клітини зліва, чим ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням м?яких тканин та легені, з кровотечою у ліву плевральну порожнину.

Однак, довести свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 до кінця, ОСОБА_3 не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як після нанесеного удару ножем, ОСОБА_8 прокинувся та вибіг з будинку АДРЕСА_1 на вулицю, де останньому було своєчасно надано медичну допомогу.

В результаті вищезазначених умисних дій, ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи 2148не/1154 від 22.11.2024, спричинив потерпілому ОСОБА_8 колото-різане поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням м?яких тканин та легені, з кровотечею у ліву плевральну порожнину, згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.), п. 2.1.3.й, вони є ТЯЖКИМИ за ознакою небезпеки для життя.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, не доведеному до кінця з причин, які не залежали від його волі, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Як пояснив суду обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю, жалкує про вчинене. Обвинувачений пояснив, що 21.09.2024 до будинку АДРЕСА_1 , де вони мешкають зі співмешканкою ОСОБА_7, ввечері прийшов ОСОБА_8 , де вони втрьох випивали алкогольні напої. Тоді між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виникла розмова, під час якої ОСОБА_8 казав щоб ОСОБА_7 покинула його, ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_8 її забере жити на АДРЕСА_2 . Як вказав обвинувачений, почувши це, він поросив ОСОБА_10 не чіплятися до ОСОБА_7 , та якщо він не припинить то вдарить його. Після чого, коли всі пішли спати, він пішов на кухню, де взяв ніж та пішов в кімнату до ОСОБА_8 , який лежав на дивані і спав, після чого, він ОСОБА_8 вдарив ножем 1 раз, ніж поклав на кухні. В цей час ОСОБА_8 вибіг на двір, а він пішов за ним щоб надати медичну допомогу, проте ОСОБА_8 кричав щоб він не підходив до нього, бо боявся що він його може вбити. Як зазначив обвинувачений, він викликав поліцію, а ОСОБА_8 викликав сам собі швидку медичну допомогу.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , окрім визнання ним своєї вини, підтверджується показами допитаної в суді потерпілої ОСОБА_5 та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є матірю померлого ОСОБА_8 . Так, у вересні 2024 року її син ОСОБА_11 в тверезому стані пішов ночувати в дім її померлого чоловіка по АДРЕСА_1 , де живуть квартирантка ОСОБА_12 з трьома дітьми та її співмешканць ОСОБА_3 . Її син пішов туди з метою перевірки, оскільки на квартирантів почали скаржитись сусіди, та в той час, коли ОСОБА_8 почав засинати, ОСОБА_3 з невідомої ОСОБА_8 причини вдарив ножем в область серця, після чого її син викликав швидку допомогу, внаслідок чого його доставили до 16 лікарні в місті Дніпрі де прооперували, зашили серце та легені. Син деякий час після операції прожив, а потім помер.

Відповідно до протоколу огляду місця події та фототалицею до нього від 21.09.2024 в присутності понятих проводився огляд будинку АДРЕСА_1 , в ході огляду було виявлено нашарування речовини бурого кольору на шторі, дивані, підлозі поряд з диваном, а також ніж з світло-коричневою ручкою 25 см разом з нашаруванням речовини бурого кольору та вилучено виріз фрагменту ковдри, змив речовини бурого кольору на марлевому тампоні, предмет схожий на ніж, слід полімерного візерунку на 1 липкій стрічці та поміщено до спец.пакетів.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів від 22.09.2024 в якості речового доказу визнано виріз фрагменту ковдри червоного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, предмет схожий на ніж з написом «Hong Li» довжиною 25 см. довжина клинка 15 см. з нашаруванням речовини бурого кольору, що зберігаються в камері схову ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області під порядковим номером №02.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів від 22.09.2024 в якості речового доказу визнано один слід папілярних візерунків на одному фрагменті липкої стрічки з поверхні ножа, який поміщено до паперового конверту, 1 змив з поверхні 1 марлевий тампон, що зберігаються в камері схову ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області під порядковим номером №21.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів від 22.09.2024 в якості речового доказу визнано штани «Адідас» темно-синього кольору з трьома білими смугами, футболку бежевого кольору з зображенням логотипу «Адідас» на грудях та рукавах, що зберігаються в камері схову ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області під порядковим номером №20.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів від 22.09.2024 в якості речового доказу визнано зрізи нігтьових пластин правої та лівої руки, змиви з правої та лівої руки на марлевий тампон, що зберігаються в камері схову ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області під порядковим номером №06.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів від 22.09.2024 в якості речового доказу визнано відбитки пальців та долоней правої та лівої руки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зберігаються в камері схову ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області під порядковим номером №22.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.09.2024, у якій ОСОБА_8 просить органи поліції вжити заходів до громадянина на ім`я ОСОБА_13 , котрий ввечері 21.09.2024 у будинку АДРЕСА_1 , наніс йому ножове поранення в область грудної клітини.

Відповідно до протоколу огляду предмету з фототоблицею до нього від 22.09.2024 в присутності двох понятих оглядалась належна ОСОБА_8 футболка сірого кольору зі слідами розрізу по передній лівій частині з нашаруванням вздовж ліній розрізу речовини бурого кольору, яка визнана в якості речового доказу згідно постанови про визнання речовими доказами від 22.09.2024 та зберігається в камері схову ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області під порядковим номером №19.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.09.2024 за участю ОСОБА_3 , який в присутності двох понятих та захисника ОСОБА_6 відтворив обставини події, що мала місце 21.09.2024 з 19:00 по 20:00 годину за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно висновка експерта №СЕ-19/104-24/40573-Д від 08.10.2024 слід пальця руки розмірами 23х13мм, відкопійований на липку стрічку розмірами 26х23мм, вилучений: при огляді місця події 21.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1, придатний для ідентифікації за ним особи та залишений відповідно вказівним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 01.10.2024 за участю потерпілого ОСОБА_8 в присутності двох понятих проводився слідчий експеримент, на якому ОСОБА_8 відтворив обставини події, що мала місце 21.09.2024 з 19:00 по 20:00 годину за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 17.10.2024 проведено тимчасовий доступ до історії хвороби ОСОБА_8 , яку було вилучено слідчим.

Згідно висновку експерта №2148не/1154 від 21.11.2024 смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 настала від двобічної фібринозно-гнійної бронхопневмонії, яка ускладнилась гострою легеневою недостатністю, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу та судово-гістологічного дослідження. Згідно медичної документації смерть настала 17.10.24 року о 15 годині 30 хвилин, що не суперечить судово-медичним даним. При експертизі трупа виявлений рубець на грудній клітині ліворуч у проекції 3-го міжребер`я по середньо-ключичній лінії, який ймовірно виник від дії предмету, що мав колюче-ріжучі властивості (з урахуванням даних медичної документації). Згідно медичної документації: при надходжені у лікарню виявлене тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення («…STATUS LOCALIS: Зліва по середньо-ключичній лінії на рівні 3 ребра рана до 3 см по котрій при кашлі виходить повітря. На рентгенограмі ОГК даних за перелом ребер не мас. Легені розправлені, синуси вільні. Зліва середній гемоторакс…»). При оперативному втручанні виявлено: «…в плевральній порожнині 700 мл крові рідкої та згустків, кровоточиву рану до 4 см в в/частці і кровотечу з рани. ».Враховуючи що у медичній документації не вказано точну локалізацію та подальший перебіг рани рівні 3 ребра під час оперативного втручання, можна вважати що вищезазначений рубець у проекції 3-го міжребер?я по середньо-ключичній лінії та зазначена колото-різана рана у медичній документації мають аналогічну (співпадаючу) локалізацію.

Колото-різане поранення грудної клітини ліворуч з ушкодження м?яких тканин та легені, з кровотечею у ліву плевральну порожнину не виключено могло виникнути у період вказаний у медичної документації, а саме 21.09.2024 року, від дії предмету що мав колюче-ріжучі властивості, згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України №6, від 17.01.1995 р.), п. 2.1.3.й, вони є ТЯЖКИМИ за ознакою небезнеки для життя, та в даному випадку не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті. Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч з ушкодження м?яких тканин та легені, виникло від дії предмету що мав колюче-ріжучі властивості. Враховуючи що у медичній документації не вказано характер виявлених тілесних ушкоджень, вказати форму, конструктивні властивості та індивідуальні ознаки травмуючого предмету неможливо. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти. Судово-токсикологічне дослідження з метою визначення наявності психотропних або наркотичних речовин не проводилось в зв`язку з тим, що таке питания не було поставлене слідчим на момент дослідження трупу.

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 01.10.2024 за участю медичного працівника та ОСОБА_8 , з добровільної згоди були відібрані зразки крові у останнього.

Згідно висновку експерта №1693/2535-БД від 25.10.2024 на клинку ножа, що був наданий на дослідження, встановлена наявність крові та визначений гемоглобін людини, клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені. На рукоятці ножа наявність крові не визначено, клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені. При цитологічному дослідженні встановлено, що кров належить особі чоловічої генетичної статі. При визначенні груповї належності крові виявлений антиген В ізосерологічної системи АВ0. Врахувати вищевказані результати дослідження слідів крові на клинку ножа та групу крові громадянина ОСОБА_8 , можна припустити походження слідів крові на клинку ножа від потерпілого ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта №1695/2537-БД від 10.10.2024 в слідах на фрагменті ковдри, вилученої 21.09.2024 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1, з кімнати №1, встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. В змиві, вилученому на марлевий тампон з поверхні підлоги кімнати №1, 21.09.2024 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1, встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. При серологічному дослідженні об`єктів №№ 1,2 виявлено антиген В й ізогемаглютинін анти-В, що свідчить про утворення обох вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерелогічної сиситеми АВ0. Оскільки сліди об`єктів №№1,2 утворені за рахунок крові особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерелогічної системи АВ0, тому не можна включити можливість утворення їх за рахунок крові потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки кров його належить саме до вказаної групи.

Згідно висновку екперта № 1691/2533-БД від 04.10.2024 при серологічному дослідженні зразка крові потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 16.10.2024 в якості речового доказу визнано зразок крові ОСОБА_8 висушений на марлевій серветці, що зберігається в камері схову ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області під порядковим номером №01.

Згідно висновку експерта №1694/2536-БД від 04.11.2024 в слідах представлених для дослідження футболці встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. При серологічному дослідженні, в слідах крові ( об`єкти №1,2) були виявлені антиген В та ізогемаглютиніни анти-А, а в слідах (об`єкти №3,4) був виявлений тільки антиген В. Отриманий результат не виключає можливості утворення усіх слідів крові (об`єкти №1-4) за рахунок крові групи В з ізогемаглютиніном анти-А. Таким чином, не виключається можливість проходження слідів крові на футболці (об`єкти №1-4) від потерпілого ОСОБА_8 , крові якого властиві, виявлені в цих слідах антиген В та ізогемаглютеніни анти-А.

Згідно висновку експерта №630-к від 28.11.2024 ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння не виявляв і в теперішній час не виявляє будь-яких психічних розладів. Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно висновку експерта №2148не/1154 від 29.11.2024 враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених при експертизі трупа ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, дані медичної документації та дані протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_3 («…Далі підозрюваний вказав як він ножем наніс удар у ліву частину грудей потерпілого ОСОБА_14 зверху-вниз, тримаючи ніж в правій руці»…), не виключається можливість утворення виявлених ушкоджень за вказаних підозрюваним обставин.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення саме за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

Про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 саме замаху на позбавлення життя ОСОБА_8 , свідчить характер, спосіб, механізм заподіяння тілесного ушкодження, локалізація удару ножем в область серця, знаряддя вчинення злочину, а саме ніж який має підвищені травмуючі властивості.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, як такі, що виразилися у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, не доведеному до кінця з причин, які не залежали від його волі.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки його каяття і сприяння розкриттю злочину висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні обвинуваченого до вчиненого ним злочину відсутнє. Навпаки ОСОБА_3 розумів, що вчинювані ним дії є злочинними, при цьому він розумів наслідки своїх злочинних дій.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_3 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, маючи судимість за умисні кримінальні правопорушення.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжкого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, за місцем проживання скарг не надходило, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, на утримані малолітніх та непрацездатних не має, раніше неодноразово судимий, відразу після вчинення злочину викликав поліцію.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 71 КК УКраїни. Потерпіла просила призначити покарання на розсуд суду, обвинувачений та його захисник, просили призначити мінімально можливе покарання, також суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України із застосуванням положень статті 71 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопрушення в межах даного провадження у період іспитового строку встановленого за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13.03.2024 за яким він був засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням вимог ст. ст.75,76 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням, проте після ухвалення відносно нього вказаного вироку, у період іспитового строку, вчинив нове кримінальне правопорушення за даним вироком.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбування покарання.

Дійшовши такого висновку, суд враховує схильність ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопрушень, який має 8 незнятих і непогашених судимостей,а злочин за даним вироком він вчинив у період іспитового строку, наведене вказує на систематичність злочинних дій ОСОБА_3 та небажання точно і неухильно додержуватися Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили

продовжити.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_3 до призначеного покарання частково приєднати покарання не відбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2024, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту його фактичного затримання, тобото з 21.09.2024.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвал слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24.09.2024 та речові докази, що зберігаються в камері речових доказів ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області:

- штани «Адідас» темно-синього кольору з трьома білими смугами, футболку бежевого кольору з зображенням логотипу «Адідас» на грудях та рукавах (порядковий номер 20) - повернути за належністю власнику ОСОБА_3 ;

- виріз фрагменту ковдри червоного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, предмет схожий на ніж з написом «Hong Li» довжиною 25 см. довжина клинка 15 см. з нашаруванням речовини бурого кольору; один слід папілярних візерунків на одному фрагменті липкої стрічки з поверхні ножа, який поміщено до паперового конверту, 1 змив з поверхні 1 марлевий тампон; зрізи нігтьових пластин правої та лівої руки, змиви з правої та лівої руки на марлевий тампон; відбитки пальців та долоней правої та лівої руки ОСОБА_3 ; зразок крові ОСОБА_8 висушений на марлевій серветці (порядкові номери №№01,02,06,19,21,22) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи в сумі 1591.80 гривні.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15