Справа № 196/1560/24
№ провадження 1-кп/196/98/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року смт Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт Царичанка Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000014 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середню освіту, неодружена, не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст.ст. 173-2 ч.1 та 173-2 ч.2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 «Конституції України», згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне та економічне насильство по відношенню до свого співмешканця, з яким проживає в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого.

Так, 30 травня 2024 року, о 22 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинила відносно свого співмешканця ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювалась на його адресу нецензурною лайкою та образливими словами, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які склали відносно ОСОБА_6 протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

14 червня 2024 року постановою Царичанського районного суду, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

15 червня 2024 року, о 09 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинила відносно свого колишнього співмешканця ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювалась на його адресу нецензурною лайкою та образливими словами, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які склали відносно ОСОБА_6 протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

12 липня 2024 року постановою Царичанського районного суду ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Також, 04 вересня 2024 року, о 09 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинила відносно свого співмешканця ОСОБА_4 домашнє насильство економічного характеру, а саме взяла без дозволу належний йому велосипед, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які склали відносно ОСОБА_6 протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

25 вересня 2024 року постановою Царичанського районного суду, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

У подальшому, будучи притягнутою до адміністративної відповідальності за неодноразове вчинення домашнього насильства, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства ОСОБА_6 систематично продовжила вчиняти психологічне насильство щодо свого колишнього співмешканця ОСОБА_4

30 жовтня 2024, близько 03 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , повторно вчинила відносно свого колишнього співмешканця ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювалася в його бік нецензурною лайкою та образливими словами, внаслідок чого було викликано працівників поліції, яким ОСОБА_4 написав заяву з даного приводу.

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи № 102/11 від 19.11.2024, потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено негативні зміни в емоційній сфері та у звичній діяльності підекспертного; негативний вплив на сімейну сферу; додаткові перешкоди для реалізації його оптимальної життєдіяльності, докладання додаткових зусиль та витрачання психофізіологічних ресурсів задля подолання перешкод і наслідків, порушення життєвого укладу. Всі виявлені моральні страждання знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв?язку з подією, яка розглядається.

Потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені психологічні (моральні) страждання внаслідок дій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ситуація, що досліджується у кримінальному провадженні призвела до порушень звичного життєвого укладу, негативних змін у фізіологічному та психологічному благополуччі (що відповідає результатам діагностики, а саме: незадовільна нервово-психічна стійкість, прогноз несприятливий). ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризується схильністю до порушень психічної діяльності при значних психічних та фізичних навантаженнях.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене ст.126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Під час досудового провадження 22 листопада 2024 року у даному кримінальному провадженні №0000014 між потерпілим ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченою ОСОБА_6 з іншого боку на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди обвинувачена ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ст.126-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрювана ОСОБА_6 беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, при вищевикладених обставинах.

Також сторони узгодили покарання та погодилися на призначення покарання підозрюваній за ст.126-1 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт.

В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваній і потерпілому та обмеження права на оскарження вироку.

Обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, при вищевикладених обставинах, погодилася на застосування до неї узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснила, що вона розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до неї буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити укладену з його ініціативи угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання. Також потерпілий розуміє, що при затвердженні угоди про примирення він буде позбавлений можливості вимагати в подальшому притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про примирення затвердити та призначити обвинуваченій ОСОБА_6 узгоджене з потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою покарання.

Захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні просив затвердити угоду, та призначити узгоджену міру покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, віднесений до нетяжких, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченій роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Діям обвинуваченої дана правильна правова кваліфікація скоєного кримінального правопорушення.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Міра покарання, узгоджена сторонами, визначена в межах санкції ст. 126-1 КК України та відповідає загальним правилам призначення покарань передбачених Кримінальним Кодексом України. Обвинувачена підтвердила бажання виконувати взяті нею обов`язки та при розгляді угоди не було встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань. У судовому засіданні встановлена достатня наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою, а тому угоду слід затвердити та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, що відповідає тяжкості скоєння кримінального правопорушення, особі обвинуваченої.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід обраний обвинуваченій ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання суд вважає за необхідне залишити до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 22 листопада 2024 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 .

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити їй покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази: - дисковий накопичувач DVD-R з відеозаписом проведення допиту потерпілого ОСОБА_4 від 11.11.2024, який зберігається при матеріалах кримінального провадження в опечатаному виді - залишити в матеріалах кримінального провадження.

? ? ? ? Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав, зазначених в п.1 ч.3 ст.394 КПК України, потерпілим - виключно з підстав, зазначених в п.2 ч.3 ст.394 КПК України, прокурором - виключно з підстав, зазначених в п.3 ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Суддя: ОСОБА_1