Провадження № 1-кп/369/982/24
В И Р О К

іменем України

15.08.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000409 від 09 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шпитьки Бучанського району Київської області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

16 липня 2022 близько 18 год. 30 хв. (більш точного часу не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу озера, що розташоване біля будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_4 , в ході конфлікту з останнім, маючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , стоячи напроти потерпілого ОСОБА_4 , кулаком правої руки наніс удар в область передньої частини обличчя, а саме в область носу та верхньої губи потерпілого, від даного удару, ОСОБА_4 не втримавшись на ногах, впав спиною до землі. Тоді, ОСОБА_5 ставши зверху над потерпілим, кулаком правої руки наніс удар в область лівої скроні потерпілого.

В результаті вказаних вище протиправних дій у ОСОБА_4 , згідно з висновком експерта, виявлені наступні тілесні ушкодження: синці обличчя, лівої гомілки, IV пальця лівої кисті; крововилив та садно слизової оболонки верхньої губи, травматичний скол коронки 36 зуба, садна лівої вушної раковини, лівої скроневої, правої щічної та правої підлопаткової ділянок, лівого плечового суглобу, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно наданій медичній документації та висновку консультанта-рентгенолога КОБ СМЕ у гр. ОСОБА_4 закритий перелом кісток носа без зміщення кісткових відломків та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив вчинення кримінального проступку за обставин, викладених у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та запевнював суд, що в подальшому подібного не вчинятиме, просив вибачення за скоєне. Поданий потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 62 140,84 грн визнав частково.

Прокурор у судових дебатах просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Потерпілий ОСОБА_4 у судових дебатах просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. Також, просив суд задовольнити цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 62 140,84 грн, оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 він отримав фізичні ушкодження та поніс моральні страждання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу та доказів в частині цивільного позову.

Оцінюючи докази зібрані та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до кримінальних проступків, дані про особу винуватого, який має середню спеціальну освіту, тимчасово не працює, є військовослужбовцем, звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я, ветеран бойових дій, зі слів обвинуваченого має ІІІ групу інвалідності, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття та вчинення кримінального проступку вперше.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пленум Верховного суду України у п. 1 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого та конкретних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, а також бажання обвинуваченого примиритись із потерпілим, наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в межах санкції статті, що йому інкримінують.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, беручи до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі, що дорівнює його максимальній межі.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є домірним скоєному і відповідає меті покарання.

Згідно з положенням п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити цивільний позов.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (зі змінами), передбачено, що: «6. При розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_4 , звернувся до обвинуваченого ОСОБА_5 , з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 62 140,84 грн, яка складається з: матеріальної шкоди на суму 42 140, 84 грн, підтверджених витрат на лікування у сумі 2 900,84 грн, додаткових витрат на майбутнє, у зв`язку з хірургічним втручанням на загальну суму 39 240,00 грн, моральної шкоди на суму 20 000,00 грн та витрат на правову допомогу на загальну суму 10 200,00 грн.

У обґрунтування понесених витрат потерпілий зазначив, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , він отримав тілесні ушкодження та поніс моральні страждання. Все це негативно вплинуло і продовжує впливати як на стан його здоров`я, так і на психологічний стан, змусило і змушує змінювати ритм та розпорядок його повсякденного життя. Крім фізичного болю та страждань від нанесених побоїв він під час нападу зазнав надзвичайно сильного психологічного стресу. Пережите заставляє позивача нервувати, викликає почуття тривоги, негативно впливає на психологічний стан та самопочуття. Окрім того, побиття відповідачем позивача відбувалося на очах односельчан, після чого ОСОБА_4 зазнав негативних репутаційних наслідків та переживань.

У зв`язку з цим, суд бере до уваги доводи потерпілого ОСОБА_4 та погоджується з тим, що в результаті завданих потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я обвинуваченим ОСОБА_5 , потерпілому завдано ушкодження здоров`ю, внаслідок чого він дійсно зазнав шкоди, яка виразилась у сприянні останньому тілесних ушкоджень та витрат на лікування, у зв`язку з цим та фізичному болі й стражданнях, яких він зазнав, у зв`язку з ушкодженням здоров`я. З огляду на принципи розумності, виваженості та справедливості, оцінивши в сукупності викладені в позові обставини, суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 62 140,84 грн, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягає частковому задоволенню.

Твердження потерпілого про необхідність стягнення з обвинуваченого витрат на майбутнє, у зв`язку з тим, що потерпілий потребує лікування з хірургічним втручанням, що підтверджується розрахунком оплати за послуги медичної допомоги № Г220719/60 від 19 липня 2022 року, є безпідставними та такими, що суперечить вимогам цивільного законодавства, а саме загальним положенням інституту відшкодування шкоди в частині того, що понесені збитки мають бути реальними та підтвердженими документально.

Оцінюючи розмір спричинення моральної шкоди, суд виходить з обставин вчиненого кримінального правопорушення, обстановки, що склалась, розміру, глибини фізичних й душевних страждань та вважає, що в результаті заподіяних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , що спричинили його короткочасний розлад здоров`я, завдано моральну шкоду на суму 20 000,00 грн, яка підлягає стягненню з обвинуваченого.

Щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При цьому, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як убачається з договору від 19 липня 2022 року між цивільним позивачем - потерпілим ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_6 укладено договір про надання правової допомоги.

До цивільного позову поданого в інтересах потерпілого ОСОБА_4 надано додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 19 липня 2022 року, акт № 1 про прийняття-передачу наданих послуг № 1 від 14 березня 2023 року, згідно з яким сума за надані послуги складає 10 200 грн.

Поряд з цим, в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 не зміг підтвердити здійснені ним витрати у встановленому законом порядку, а саме не надав рахунків, квитанцій, тощо, як пояснив останній, у зв`язку зі значним спливом часу.

Звідси, в задоволенні цивільного позову потерпілого в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд відмовляє.

Ухвалюючи таке рішення суд враховує позицію викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 04.02.2021 у справі № 806/2299/18). Згідно з усталеною практикою Верховного Суду витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались, у тому числі запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 128, 368, 369, 370, 373, 374, 376, 382 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 2 900 грн (дві тисячі дев`ятсот гривень ) 84 коп. (вісімдесят чотири копійки).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду на суму 20 000 (двадцять тисяч) грн.

У решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1