Дата документу 12.09.2024Справа № 554/2929/24
Провадження № 1-кс/554/9249/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в за лі суду в м. Полтаві клопотання слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави за матеріалами кримінального провадження №0000087 від 18.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369, ч. 2 ст. 354, ч. 4 ст. 354 КК України відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке, внесені18.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 18.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369, ч. 2 ст. 354, ч. 4 ст. 354 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Так, згідно із п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затверджену Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі Положення про МСЕК), медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до п. 4 Положення про МСЕК, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Пунктами 5 та 6 Положення про МСЕК передбачено, що Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи. Висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Згідно п.п.1 п. 11 Положення про МСЕК, міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Пунктом 19 Положення про МСЕК, комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Відповідно до п. 25 Положення про МСЕК, Голова або члени комісії, винні у прийнятті неправильного рішення і незаконній видачі документів про інвалідність, несуть відповідальність згідно із законодавством

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Наказом директора Міжрайонної МСЕК м. Бахмут ОСОБА_8 з 01.04.2024 призначено на посаду лікаря-невропатолога, спеціаліста з медико-соціальної експертизи Міжрайонної МСЕК м. Бахмут. У подальшому ОСОБА_8 призначено головою медико-соціальної експертизи Міжрайонної МСЕК м. Бахмут.

Відповідно до Постанови КМУ №255 від 08.03.2022 Міжрайонна МСЕК м. Бахмут має статус екстериторіальності та фактично знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до посадової інструкції голови Міжрайонної МСЕК м. Бахмут, встановлено: п.2.1 завданням голови комісії є: забезпечення в межах своїх повноважень проведення комісією медико-соціальної експертизи; п.2.2 обов`язки голови комісії: організація роботи комісії, забезпечення виконання завдань, покладених на комісію; здійснення керівництва діяльності комісії, забезпечення раціонального та ефективного розподілу посадових обов`язків між її працівниками з урахуванням вимог щодо забезпечення захисту інформації запобігання зловживанням під час роботи комісії; вивчення з членами комісії медико-соціальної документації перед проведенням огляду хворого; організація огляду осіб, що звертаються для встановлення інвалідності; організація та контроль за проведенням медичної реабілітації в лікувально-реабілітаційних установ району, міста, області.

Таким чином, ОСОБА_8 в розумінні п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Відповідно до Порядку організації та проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.1994 № 221 медико-соціальними експертними комісіями (МСЕК) МОЗ проводиться експертиза тривалої або стійкої втрати працездатності. Направлення для огляду хворого у МСЕК видається лікарсько-консультаційною комісією (ЛКК) відповідного лікувально-профілактичного закладу за формою № 088/о, затвердженою МОЗ, після клінічних досліджень, що підтверджують стійкий чи необоротний характер захворювання, а також у тому разі, коли хворий був звільнений від роботи протягом чотирьох місяців з дня настання тимчасової непрацездатності чи протягом п`яти місяців у зв`язку з одним і тим же захворюванням за останні дванадцять місяців, а хворий

на туберкульоз - протягом десяти місяців з дня настання непрацездатності.

Згідно із п. 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Порядок проходження медико-соціальної експертизи регламентується Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561 «Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності», Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2012 № 420 «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків», Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» та Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 № 577 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях».

МСЕК видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації.

Будучи медичним працівником, ОСОБА_4 достовірно знала про порядок проходження медико-соціальної експертизи та була знайома з лікарем-невропатологом, головою медико-соціальної експертизи Міжрайонної МСЕК м. Бахмут ОСОБА_8 , яка входила до складу комісії, що проводить медико-соціальні експертизи втрати працездатності особам та призначає відповідні групи інвалідності.

У 2024 році, точної дати і часу розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 домовилася із ОСОБА_8 , що за надання неправомірної вигоди комісія медико-соціальної експертизи Міжрайонної МСЕК м. Бахмут прийматиме рішення про встановлення групи інвалідності або продовження строку раніше встановленої групи інвалідності особам. Неправомірну вигоду, а саме грошові кошти та документи про осіб, яким необхідно встановити або продовжити групу інвалідності необхідно надавати ОСОБА_8 , шляхом направлення поштового відправлення службою доставки ТОВ «Нова Пошта» до м. Полтави.

Так, 26.05.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи у відділенні №5 служби доставки ТОВ «Нова Пошта» за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 83, діючи з прямими умислом та корисливою метою, відправила лікарю-невропатологу, голові медико-соціальної експертизи Міжрайонної МСЕК м. Бахмут ОСОБА_8 , поштове відправлення за № 2740, конверт із неправомірною вигодою в сумі 52000 грн та 50 доларів США, а також пояснювальну записку з переліком осіб: « ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 » із зазначенням суми неправомірної вигоди і групи інвалідності щодо кожного.

28.05.2024 о 16 год 22 хв, ОСОБА_8 , перебуваючи у відділенні №22 служби доставки ТОВ «Нова Пошта» за адресою: м. Полтава, вул. Павленківська площа, 3б, отримала від імені ОСОБА_4 вказане поштове відправлення із неправомірною вигодою в сумі 52000 грн та 50 доларів США за прийняття рішення з використанням службового становища щодо надання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 групи інвалідності.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Червоне Костянтинівського району Донецької області, громадянка України, українка, заміжня, не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима,підозрюється в наданні неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

10.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Вина підозрюваної ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 . від 02.02.2024р.;

протокол обшуку від 17.07.2024р., проведений в приміщені службового приміщення МСЕК за адресою: АДРЕСА_1 ;

протокол огляду від 24.07.2024р., документів які були вилучені 17.07.2024р., під час проведення обшуку в приміщені службового приміщення МСЕК за адресою: АДРЕСА_1 ;

протокол огляду від 05.08.2024р., документів які були вилучені 17.07.2024р., під час проведення обшуку в приміщені службового приміщення МСЕК за адресою: АДРЕСА_1 ;

розсекреченими протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій «контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої поставки»;

розсекреченими протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій «огляду (виїмки, затримання) кореспонденції»;

розсекреченими протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій «спостереження за особою»;

постановами про визнання речовими доказом та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 17.07.2024;

речовимидоказами у кримінальномупровадженні;

матеріалами, які характеризують особу ОСОБА_4 ;

іншимиматеріаламикримінальногопровадження в їхсукупності.

Таким чином досудовим розслідуванням встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншогопідозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальномупровадженні;

4) перешкоджатикримінальномупровадженнюіншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Частиною першою статі 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави є наявність ризиків, визначених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показань на користь підозрюваного, що унеможливить якісне та об`єктивне проведення досудового розслідування та може позбавити можливості притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Також підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, не виконувати процесуальні рішення, у тому числі вироку суду.

Окрім цього наразі встановлюється повне коло осіб, можливо причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, з якими підозрювана ОСОБА_4 зможе оговорити захисну позицію та незаконно впливати на свідків (в тому числі з застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування).

З огляду на викладене, враховуючи майновий стан підозрюваної ОСОБА_4 , її сімейне становище, роль в інкримінованому їй злочині, вчинення нею даного злочину, для належного виконання обов`язків за доцільним визначати їй заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн. (шістдесять тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

Для забезпечення проведення належного досудового розслідування на підозрювану ОСОБА_4 необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, при внесенні нею застави у вказаному розмірі.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного, покладається обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, об`єктивна потреба у застосуванні до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, даними про особу та іншими вищевикладеними обставинами.

У разі не обрання відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, остання через усвідомлення можливого понесення покарання, може та матиме реальну можливість ухилятися від слідства та суду, переховуватись від органів досудового розслідування, покинути межі території України, що унеможливлює своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй кримінального покарання за скоєні злочини.

При цьому більш м`які запобіжні заходи в світлі конкретних обставин справи не здатні у повній мірі нівелювати наведені у цьому клопотанні ризики та не забезпечать дієвості кримінального провадження як це може бути при застосуванні запобіжного заходу у виді застави, коли невиконання підозрюваним встановлених обов`язків може стати приводом для звернення в дохід держави та зарахування застави до спеціального фонду Державного бюджету.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан (що дасть можливість підкупу свідків), тощо.

За віком та станом здоров`я підозрюваної ОСОБА_4 відсутні протипоказання для застосування до неї такого запобіжного заходу.

Також, згідно із практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), слід мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Також практика ЄСПЛ передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу.

Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованої підозри, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави є найбільш прийнятним, застосування якого здатне усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вчинивши злочин може перешкоджати встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженню, повному, всебічному розслідуванню шляхом знищення та спотворення нею речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінального покарання, і незаконно впливати на свідків;

- особиста порука на адресу СУ ГУНП в Полтавській області та Полтавської обласної прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_4 оскільки ніхто не наважується поручитися за неї, що крім всього іншого негативно характеризує її особистість;

- домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 є внутрішньо-переміщеною особою та підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаним ризикам.

У разі застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі це може дати можливість вчинити дії вказані у вище наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Підозрювана та адвокати заперечували щодо задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, який на досудовому розслідуванні здійснюється слідчим суддею.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.182 КПК Українизастава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч.11ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1, 2, 4, ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язанні оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

10.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відносяться до категорії не тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання - караються штрафом від двохсот п`ятдесяти до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста до двохсот годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Також досудовим слідством встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, у кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді застави, суд вважає за необхідне покласти на підозрюваної ОСОБА_4 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 182, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави за матеріалами кримінального провадження №0000087 від 18.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369, ч. 2 ст. 354, ч. 4 ст. 354 КК України відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати у даному кримінальному провадженні до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Червоне Костянтинівського району Донецької області, громадянки України, українки, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн. (шістдесять тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: UA0015950 , В ДКСУ м. Київ, МФО 820172, Отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області, ЗКПО 26304855 . У разі внесення ухвали про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, покласти на неї обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК, а саме:

прибувати за кожним усним чи письмовимвикликом до слідчого, прокурора чи суду.

не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні визначеними слідчим чи прокурором;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до частини 6 статті 182 КПК підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що застава може бути внесена як нею, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невнесення застави нею (або заставодавцями), до неї може бути застосований інший, більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до частини 8 статті 182 КПК у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1