Справа № 953/9728/23
Провадження № 1-кс/953/5399/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю представників власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000867 від 28.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.3 ст.332 КК України, про арешт майна

в с т а н о в и в:

Прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000867 від 28.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.3 ст.332 КК України, про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене 17.07.2024 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_3 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, власником якого є ОСОБА_3 , а саме:

- мобільний телефон ТМ «REDMI 9Pro», ІМЕІ-1 № НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 № НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку України з номером НОМЕР_3 та з сім-картою оператора мобільного зв`язку України з номером НОМЕР_4 ;

- USB картка торгівельної марки «Transcend» об`ємом пам`яті 8 ГБ у корпусі білого кольору з інформацією в електронному вигляду;

- USB картка торгівельної марки «Transcend» об`ємом пам`яті 16 ГБ у корпусі чорного кольору з інформацією в електронному вигляду;

- грошові кошти загальною сумою 50 Євро;

- грошові кошти загальною сумою 9735 доларів США.

Прокурор просить забезпечити зберігання речових доказів згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає наступне.

Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області під процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000867 від 28.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.332 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження №0000473 від 18.11.2022 за ч.2 ст.369-2 КК України, 28.07.2023 прокурором було виділено матеріали досудового розслідування в окреме кримінальне провадження під №0000867 від 28.07.2023 за ч.1 ст.366 КК України за фактом того, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000473 від 18.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України встановлено, що службовими особами структурних підрозділів КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», внесено завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, а саме: до актів огляду медико-соціальною експертною комісією (форма №157/о Затверджена Наказом МОЗ України №577 від 30.07.2012) щодо проходження огляду хворими в період 2022-2023 рр.

Крім того встановлено, що протягом 2022-2023 рр. службові особи КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, а саме: до актів огляду медико-соціальною експертною комісією (форма № 157/о Затверджена наказом МОЗ України №577 від 30.07.2012) сприяють незаконному перетину державного кордону України особами, з метою ухилення від мобілізації до лав Збройних сил України.

В ході виконання доручення в порядку ст.40 КПК України оперативним підрозділом Управління СБ України в Харківській області встановлено, що службовими особами Міжрайонних Шевченківської та Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» налагоджено протиправну схему з отримання неправомірної вигоди за встановлення статусу інваліда громадянам України призовного віку, чоловічої статі.

Також за результатами проведення оперативних заходів встановлено, що службовими особами Міжрайонних Шевченківської та Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» разом з невстановленими співробітниками медичних закладів м. Харкова та Харківської області підроблюють документи щодо проходження лікування осіб у лікувальних закладах. Зокрема, особи фактично не проходили обстеження та лікування у медичних закладах, в результаті отримали підроблені виписки про лікування для подальшого отримання статусу інваліда. В подальшому, підроблені довідки використовуються для виїзду за межі України та уникнення мобілізації до лав Збройних сил України (ЗСУ). При цьому встановлено, що протягом 2022-2023 рр. статус інваліда вперше встановлено 1400 особам чоловічої статі, з яких понад 300 осіб виїхало за межі України та на теперішній час не повернулися.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що до протиправної діяльності причетні службові особи ТОВ «Медичний центр Бонамед» (), які налагодили протиправний механізм з підроблення медичної документації (виписки з медичних карт стаціонарних хворих (форма №027/о) щодо проходження лікування осіб у вказаному лікувальному закладі.

17.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 08.07.2024 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено зазначене в клопотанні майно, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що вилучені у ході проведення обшуку предмети, документи та грошові кошти відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, а саме: можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_3 , яка є власником майна, у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду клопотання була повідомлена належним чином.

Представник власника майна ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

Так, прокурор в своєму клопотанні всупереч вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України не довів, що вилучене майно є речовим доказом, оскільки відсутні підстави та розумні підозри вважати, що майно є доказом кримінального правопорушення. Всупереч вищевказаним нормам закону слідчий перед визнанням майна речовим доказом не оглянув його/, не відобразив його ознаки, які зумовлюють його доказове значення, зокрема, передбачені ст. 98 КПК України. З огляду на викладене відсутні будь-які відомості того, що вилучене майно є доказом у кримінальному правопорушенні за №0000867 від 28.07.2023 та/або майном, здобутим злочинним шляхом. Власник майна отримує стабільну та високу заробітну плату, а також пенсію. Вилучена при обшуку сума коштів є співмірною з рівнем доходів ОСОБА_7 , що обґрунтовано свідчить про те, що це є її особисті заощадження і вони ніяким чином не свідчать про їх отримання з невідомого джерела. А тим більше не має підстав вважати, що вони отримані злочинним шляхом.

Згідно вхідного штампу суд отримав клопотання прокурора 23.07.2024 об 11 год 04 хв. Представник власника майна вважає, що з контексту та систематичного тлумачення ч. 1 ст. 116, ч. 5 ст. 171 та п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України не випливає право органу розслідування подавати клопотання про арешт майна через оператора поштового зв`язку. Оскільки в такому разі повністю нівелюється присікальний строк в 48 годин для подання клопотання з моменту вилучення майна. Тому вважає, що вже з цієї підстави прокурором не дотримано строк 48 годин з моменту вилучення майна для подання клопотання про арешт. А відповідно, в силу ст. 169 КПК України, тимчасове вилучення майна припинилось з 09 год 36 хв. 19.07.2024 і майно має бути негайно повернуте власнику.

Крім того, жодного кримінального провадження за фактом протиправної діяльності ОСОБА_3 не зареєстровано, жодних відомостей щодо причетності ОСОБА_3 до злочинів в ЄРДР не міститься. При цьому сам прокурор зазначає, що ОСОБА_3 є службовою особою іншої юридичної особи КНП «Міська поліклініка №18», вона не працює в КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», щодо протиправної діяльності службових осіб якого здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. На підставі викладеного проведення будь-яких процесуальних, в т.ч. слідчих дій відносно ОСОБА_3 є незаконним, оскільки фактично відсутня реєстрація в ЄРДР ознак протиправної діяльності ОСОБА_3 у вчиненні та/або причетності останньої до вчинення будь-яких кримінальних правопорушень.

Представник власника майна ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора з підстав, зазначених адвокатом ОСОБА_4 , а також зазначив, що вилучені під час обшуку грошові кошти є спільної власністю та заощадженнями всієї родини, а не особисто ОСОБА_3 , під час проведення обшуку, на якому він був особисто присутній, слідчим не оглядались USB картки, а отже у прокурора відсутні підстави стверджувати, що вони містять інформацію, яка має значення для кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, оскільки відповідно до статей 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, було вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , про можливу причетність якої до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 332 КК України, встановлено в ухвалі слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 08.07.2024 про обшук. Крім того, зазначеною ухвалою слідчим суддею надано дозвіл на відшукування та вилучення речей та документів, на які прокурор просить накласти арешт.

Так, ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 08.07.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності Подгорних ОСОБА_8 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення речей і документів, а саме: копії та/або оригінали підроблених медичних документів щодо направлення осіб для отримання групи інвалідності; чорнові записи; копії та/або оригінали підроблених медичних документів щодо проходження стаціонарного/амбулаторного лікування; мобільний телефон з сім-карткою НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_3 , печатки, штампи ТОВ «Медичний центр Бонамед» (), грошові кошти здобуті незаконним шляхом.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 від 17 липня 2024 року зазначене в клопотанні майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Обставини, зазначені представниками власника майна, а саме, невиконання слідчим встановлених законом дій щодо проведення огляду речових доказів, не відносяться до порушень, пов`язаних з істотним та очевидним порушенням прав та свобод людини, та не можуть ставити під сумнів достовірність результатів слідчих дій та не можуть нівелювати наявність критеріїв, визначених частиною 1 статті 98 КПК України. Опис речей, на які прокурор просить накласти арешт, наведений в протоколі обшуку від 17.07.2024.

Щодо доводів представників власників майна про відсутність обґрунтованої підозри та внесення відомостей до ЄРДР стосовно ОСОБА_3 , то слідчий суддя на цій стадії провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст.170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. Завдання слідчого судді полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на цей час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб. При цьому, арешт на майно з метою збереження речових доказів, може бути накладено незалежно від того, чи пред`являлась підозра у вчиненні злочину (ч. 3 ст.170 КПК України) та не пов`язаний з певною особою, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, встановлені в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме встановлення службовими особами структурних підрозділів КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» разом із співробітниками інших медичних закладів завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів щодо проходження медичного огляду хворими в період 2022-2023 років та отримання за це незаконної винагороди, існують розумні підозри вважати, що зазначені в клопотанні грошові кошти є засобами кримінального правопорушення та могли бути отримані під час злочинної діяльності, існує можливість використання зазначених речей, як доказів у кримінальному провадженні.

Отже, слідчий суддя висновує, що прокурором доведено наявність розумних підозр вважати, що вилучене під час проведення обшуку майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. №0000867 від 28.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.3 ст.332 КК України, про арешт майна

Надані представником власника майна документи щодо наявності у ОСОБА_3 доходу у вигляді заробітної плати та грошових заощаджень у сумі 301740 грн станом на 31.12.2023, жодним чином не спростовують доводів прокурора про вірогідність отримання та використання зазначених грошових коштів під час здійснення злочинної діяльності, що є достатнім на даному етапі досудового розслідування для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, який є тимчасовим заходом та не позбавляє особу права власності. При цьому, слідчий суддя зазначає, що надані представником документи свідчать про наявність грошових коштів у гривні, в той же час, за місцем проживання ОСОБА_3 вилучені гроші в іноземній валюті (долари США та Євро), підтвердження законності походження таких коштів слідчому судді не надано.

При цьому, власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищенаведеного слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає наявності будь-яких негативних наслідків, які б переважали інтереси держави, а тому таке втручання у права та інтереси власника майна є виправданим.

Власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з цим, згідно з ч.2 ст.168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Прокурором обґрунтовано необхідність накладення арешту на вилучені мобільний телефон, та накопичувачі інформації, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, наявна постанова слідчого про визнання його речовими доказами, є необхідність у проведенні його огляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Враховуючи, що вилучені мобільний телефон та накопичувачі інформації, можуть містити відомості, які не мають значення для даного кримінального провадження та необхідні особам для забезпечення своїх соціальних потреб та здійснення господарської діяльності, з метою запобігання надмірного обмеження права власності, слідчий суддя покладає на прокурора обов`язок після зняття за участю спеціаліста інформації з мобільного телефону та накопичувачів інформації повернути їх власнику.

Щодо доводів представника власника майна щодо порушення прокурором строку звернення з клопотанням про арешт майна до суду слідчий суддя зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів клопотання, майно, на яке просить накласти арешт прокурор, було вилучене під час проведення обшуку 17 липня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 липня 2024 року.

Клопотання про арешт вищезазначеного майна було направлено до суду засобами поштового зв`язку 19 липня 2024 року та надійшло до суду 23 липня 2024 року.

Положення кримінального процесуального закону, зокрема глави 17, не містять заборони щодо направлення клопотання до суду засобами поштового зв`язку.

Отже, клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч. 2 ст.171 КПК України та подано прокурором до суду у строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, в якої його було вилучено.

Відсутність у трекінгу поштового відправлення клопотання часу його надання на пошту не може беззаперечно свідчити про порушення прокурором строку звернення з клопотанням про арешт майна до суду.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що відповідно до положень Глави 17 КПК України, відмова в задоволенні клопотання про арешт майна можлива лише, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК (частина 1 статті 173 КПК).

При вирішенні питання про арешт майна, яке має значення для виконання завдань кримінального провадження, слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 КПК); (4) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 КПК); (5) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 КПК); (6) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (7) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (частина 2 статті 173 КПК).

Таким чином, такої підстави для відмови в арешті майна як пропущення строку звернення з клопотанням КПК не передбачено ні серед умов, які враховуються при вирішенні питання про арешт майна як речових доказів (чи навіть з інших підстав), ні серед підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання прокукрора про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, що відповідає положенням ч.1 ст.170 КПК України.

При вирішенні питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна слідчий суддя виходить з дискреційних повноважень органу досудового розслідування щодо визначення місця зберігання вилученого майна під час досудового розслідування у визначених законодавством межах та керується положеннями Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.

Так, місце зберігання арештованих речей та грошових коштів слід визначити як просить в клопотанні прокурор - за органом досудового розслідування СУ ГУНП в Харківській області, що у подальшому не перешкоджає органу досудового розслідування самостійно вирішити питання щодо передачі майна, зокрема грошових коштів, на зберігання до уповноваженого банку у визначеному законом порядку та відповідає вимогам вищезазначеної Інструкції.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000867 від 28.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.3 ст.332 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на майно, яке вилучене 17.07.2024 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та яке належить на прав власності Подгорних ОСОБА_8 , а саме:

- мобільний телефон ТМ «REDMI 9Pro», ІМЕІ-1 № НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 № НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку України з номером НОМЕР_3 та з сім-картою оператора мобільного зв`язку України з номером НОМЕР_4 ;

- USB картка торгівельної марки «Transcend» об`ємом пам`яті 8 ГБ у корпусі білого кольору з інформацією в електронному вигляді;

- USB картка торгівельної марки «Transcend» об`ємом пам`яті 16 ГБ у корпусі чорного кольору з інформацією в електронному вигляді;

- грошові кошти загальною сумою 50 Євро;

- грошові кошти загальною сумою 9735 доларів США.

Місце зберігання арештованого майна визначити за органом досудового розслідування СУ ГУНП в Харківській області.

Зобов`язати прокурора після зняття інформації з мобільного телефону ТМ «REDMI 9Pro», ІМЕІ-1 № НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 № НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку України з номером НОМЕР_3 та з сім-картою оператора мобільного зв`язку України з номером НОМЕР_4 ; USB картки торгівельної марки «Transcend» об`ємом пам`яті 8 ГБ у корпусі білого кольору з інформацією в електронному вигляду; USB картки торгівельної марки «Transcend» об`ємом пам`яті 16 ГБ у корпусі чорного кольору з інформацією в електронному вигляду; передати це майно на відповідальне зберігання Подгорних ОСОБА_8 у разі її згоди.

Попередити Подгорних ОСОБА_10 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Роз`яснити прокурору його відповідальність за зберігання арештованого майна.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 29 липня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1