УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в рамках кримінального провадження № 0000486 від 29.09.2024 клопотання про накладення арешту на майно,

У С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, згідно з яким просить накласти арешт на мобільний телефон марки «Motorola», який належить ОСОБА_4 , із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Зі змісту клопотання вбачається, що ГУНП у Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 29.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до клопотання 29.09.2024, о 21 год 35 хв, водій ОСОБА_4 (у стані алкогольного сп`яніння - 2,2 проміле), керуючи автомобілем «Audi A4», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Богдана Хмельницького в м. Переяслав, зі сторони м. Бориспіль, поблизу буд. 178, допустив зіткнення з мопедом марки «Viper», без реєстраційного номера, під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку попереду. Внаслідок даної ДТП водій мопеду «Viper» ОСОБА_5 загинув на місці пригоди.

При цьому 29.09.2024 в ході затримання ОСОБА_4 , при проведенні особистого обшуку останнього, виявлено та вилучено окреме майно, що є предметом даного клопотання, яке в подальшому визнаний речовим доказом, і тому, з метою забезпечення його збереження прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

В судове засідання прокурор не прибув, просив розглянути клопотання без його участі.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слід дійти такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, ГУНП у Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000486 від 29.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Також, як встановлено в суді, 29.09.2024 в ході затримання ОСОБА_4 , при проведенні особистого обшуку останнього, виявлено та вилучено окреме майно, що є предметом даного клопотання, а в подальшому постановою слідчого від 30.09.2024 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000486 від 29.09.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас в судовому засіданні не встановлено переконливих доказів, що у даному мобільному телефоні може міститись інформація, яка має доказове значення для кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для того, щоб відносити вилучене майно до такого, що відповідає ознакам, передбаченим у ст. 98 КПК України, а тому існує розумний сумнів щодо необхідності арешту такого майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись вимогами ст. 117, 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000486 від 29.09.2024 на мобільний телефон марки «Motorola», який належить ОСОБА_4 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_6