Справа № 297/3009/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/171/23, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.02.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, з середньою освітою, громадянин України, раніше судимий: 15.08.2022 Берегівським районним судом Закарпатської області за ч. 3, 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 03 (три) роки, засуджений:

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.08.2022 та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 02 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 18.08.2022.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 943 (дев`ятсот сорок три) грн 90 коп. на залучення експерта.

Речові докази: паперовий конверт, білого кольору, на якому наявний запис на угорській мові та грошові кошти номіналом 1 купюра 500 грн та 4 купюри номіналом по 20 грн, в сумі 580 грн, які зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського РВП ГУ НП України в Закарпатській області повернуто ОСОБА_9 .

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

18.08.2022 близько 00 год 30 хв ОСОБА_6 , перебуваючи у вітальній кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок

-2-

чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, в умовах воєнного стану, таємно викрав із жіночої сумки, яка перебувала на міжкімнатних дверях, конверт білого кольору, в середині якого зберігались грошові кошти в розмірі 2000 (дві тисячі) грн, після чого з викраденим зник з місця події, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирішити питання щодо зміни йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого на підставі вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.02.2023, для участі в Збройних Силах України. Доводи обвинуваченого мотивовані тим, що він бажає вступити до лав Збройних Сил України, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану та з метою подолання збройної агресії Російської Федерації і жодних перешкод у цьому ст. 616 КПК України не містить.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту обвинувачений ОСОБА_6 та захисник-адвокат ОСОБА_7 заявили клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Апеляційний розгляд проводиться у відсутності потерпілої ОСОБА_9 , неявка якої відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню судового засідання. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що потерпіла належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від неї не надходило. Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки, а сторони обвинувачення та захисту не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі потерпілої.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали заявлене клопотання та просили закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, думку прокурора ОСОБА_5 , яка не заперечувала щодо закриття кримінального провадження з указаних підстав, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

-3-

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме 02 (два) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 вчинив 18.08.2022. Діями ОСОБА_6 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 в розмірі 2000 грн.

Станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн (1240,50?2 = 2481).

Як вбачається з вироку суду, діями ОСОБА_6 заподіяні матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_9 є меншими, ніж 2481 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

-4-

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_6 майна становить 2000 грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2481 грн, апеляційний суд вважає, що з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, а саме у даному випадку ч. 4 ст. 185 КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За змістом ч. 3 ст. 479-1 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Беручи до уваги те, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, апеляційний суд вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, і щодо такого закриття не заперечують сторони кримінального провадження, у тому числі обвинувачений та захисник, які заявили відповідне клопотання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, клопотання сторони захисту задоволенню, вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.02.2023 скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказане узгоджується з висновком та позицією ОП ККС ВС, які містяться у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Оскільки вирок щодо ОСОБА_6 від 16.04.2024 скасовується, то положення ч. 1 ст. 71 КК України не можуть бути застосовані, у зв`язку з чим також підлягають виключенню, а тому вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.08.2022 щодо ОСОБА_6 , яким останньому призначено покарання за ч. 3, 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування цього покарання з іспитовим строком на 03 (три) роки, належить виконувати самостійно.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що з 18.08.2022 ОСОБА_6 перебуває під вартою і оскаржуваним вироком від 02.02.2023 запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишено без зміни до набрання вироком законної сили, у зв`язку з чим з огляду на те, що вказаний вирок скасовується, то відповідно скасованим вважається і запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, а відтак з огляду на положення ст. 377 КПК України ОСОБА_6 підлягає негайному звільненню з-під варти.

-5-

Також колегія суддів констатує, що процесуальні витрати це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження.

Положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК України.

Відповідно до ст. 118 КПК України одним із видів процесуальних витрат є витрати, пов`язані із залученням експертів.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням, зокрема експерта, несе сторона кримінального провадження, яка його залучила, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким експертним установам з Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Зазначене узгоджується з висновком Великої палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), де вказано про необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, в тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що Об`єднана палата Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду в постанові від 12.09.2022 (справа № 203/241/17) сформулювала висновок з цього питання, який зводиться до того, що в разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрите на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Беручи до уваги, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закривається на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а також те, що ініціатором проведення експертизи був орган досудового розслідування, апеляційний суд відповідно до приписів ст. 122, 124 КПК України вважає, що витрати за проведення експертизи в розмірі 943,90 грн слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 284, 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про скасування вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.02.2023 і закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією, задовольнити.

-6-

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.02.2023 щодо ОСОБА_10 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.02.2023 посилання на застосування при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання положень ч. 1 ст. 71 КК України.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.08.2022 щодо ОСОБА_10 виконувати самостійно.

Звільнити ОСОБА_10 з-під варти негайно в залі суду.

Процесуальні витрати в сумі 943,90 грн за проведення судової експертизи віднести на рахунок держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді