Номер провадження: 11-кп/813/1636/24
Справа № 521/7370/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

представника цивільного позивача ДУ «Одеська виправна колонія (№14») ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_17 в рамках кримінального провадження №00000516, внесеного до ЄРДР 27.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.392, ч.2 ст. 294 КК України,-

установив:

Оскаржуваним вироком ОСОБА_17 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 392 та ч. 2 ст. 294 КК України, та призначено йому покарання:

- за ст. 392 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 294 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді п`яти років та шести місяців позбавлення волі.

У відповідності до положень ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_17 покарання у виді п`яти років та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного судом покарання за даним вироком, приєднано частину невідбутого покарання, призначеного за вироком Кодимського районного суду Одеської області від 16.02.2021 року, та остаточно, за сукупністю вироків, призначено ОСОБА_17 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років та 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_17 визначено обчислювати з дня ухвалення попереднього вироку, а саме з 16.02.2021 року. Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_17 термін його тримання під вартою у період досудового розслідування та судового розгляду за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.01.2019 року, відбуте ним до дня ухвалення попереднього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_17 до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень.

Крім того, представник цивільного позивача в особі голови комісії з реорганізації державної установи «Південна виправна колонія (№51)» ОСОБА_21 та представник цивільного позивача в особі начальника державної установи «Одеська виправна колонія (№14») ОСОБА_22 , кожен окремо, звернулися до суду із апеляційними скаргами, в яких просять вироку суду скасувати в частині цивільних позовів та призначити новий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Під час апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , подав клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування свого клопотання посилається, що відсутніризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та непомірність розміру застави для засудженого. Звертає увагу, на наявність у ОСОБА_17 постійного місце мешкання.

На підставі наведеного просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, непов`язаний з позбавлення волі, або визначити розмір застави у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали вимоги поданого клопотання та просили його задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти його задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

До заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, відносяться також запобіжні заходи.

Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи те, що глава 31 КПК України «Провадження в суді апеляційної інстанції» загалом не визначає порядку розгляду клопотань учасників судового провадження про обрання, зміну або скасування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає за необхідне в даному випадку, керуючись засадою законності та, використовуючи аналогію закону, застосувати приписи ч. 2 ст. 331 КПК України.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу, згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На думку апеляційного суду, наявні ризики передбачені п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інше кримінального правопорушення, які обумовлені наступним:

- ОСОБА_17 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України, зокрема ч. 2 ст. 294 КК України у відповідності до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів за вчинення якого в разі доведеності їх вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років. При цьому, апеляційний суд враховує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.Крім того, апеляційний суд враховує відсутність у обвинуваченого офіційного місця роботи або іншого працевлаштування, а відтак і офіційного джерела прибутку.

- ОСОБА_17 раніше притягувались до кримінальної відповідальності, у більшості випадків за вчинення тяжких злочинів, що свідчить про стійкий та систематичний характер його протиправної поведінки. Крім того, злочини в яких обвинувачуються ОСОБА_17 були вчиненні ним під час фактичного відбування покарання за попередніми вирокам суду.

Водночас апеляційний суд приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, проте зауважує, що зазначені обставини у світлі обставин вказаного кримінального провадження, не можуть беззаперечно гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим вище ризикам у разі застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного, саме тримання під вартою ОСОБА_17 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 370, 404, 405, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_17 в рамках кримінального провадження №00000516, внесеного до ЄРДР 27.05.2019 року, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4