Житомирський апеляційний суд
Справа №279/996/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/355/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі матеріали провадження №279/996/16-к за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.05.2024,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000106 від 24.01.2016 за ч.2 ст.121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

В поданій апеляційній прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосувати до підозрюваного захід у вигляді тримання під вартою. Після затримання підозрюваного ОСОБА_8 , не пізніше як через 48 (сорок вісім) годин із часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. При цьому, зазначає, що 28.01.2016 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 24.01.2016 за ч.2 ст.121 КК України зупинено та ОСОБА_8 оголошено в розшук у зв`язку з тим, що місцезнаходження останнього не відомо, за адресою свого проживання відсутній, на виклики до слідчого ОСОБА_8 не з`являвся. 15.05.2024 отримано інформацію Коростенського РУП ГУПП в Житомирській області про те, що під час проведення оперативно-розшукових заходів, спрямованих на розшук ОСОБА_8 , встановлено, що 26.01.2016 ОСОБА_8 перетнув державний кордон України та 27.01.2016 виїхав на територію російської федерації, згідно з відомостями Державної прикордонної служби у період часу з 08.11.2017 ОСОБА_8 державний кордон не перетинав, тобто на територію України не повертався, тому, постановою слідчого від 15.05.2024 ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук. Звертає увагу, що КПК України не містить визначення поняття «міжнародний розшук» та процесуальних документів, що підтверджують факт перебування (оголошення) особи в міжнародному розшуку, як і не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (як державного, так і міжнародного) має бути винесена відповідна постанова чи ухвала суду (ст.ст.281, 335 КПК України), що має бути здійснено органом досудового розслідування чи судом. Зазначає, що фактично дата винесення органом досудового розслідування чи судом відповідної постанови чи ухвали про оголошення в міжнародний розшук підозрюваного чи обвинуваченого і є початком оголошення особи в міжнародний розшук в розумінні ст. ст. 281, 335 КПК України, що здійснено органом досудового розслідування 15.05.2024 шляхом винесення постанови про міжнародний розшук підозрюваного. Наголошує, що в зв`язку з викладеним, винесена органом досудового розслідування відповідна постанова чи судом - ухвала про оголошення розшукуваної особи у міжнародний розшук в повній мірі є підставою для здійснення оперативним підрозділом, якому доручено розшук підозрюваного чи обвинуваченого, усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку, як державного, так і міжнародного, тобто оголошення розшуку особи не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України. Також, відповідна постанова чи ухвала про міжнародний розшук підозрюваного чи обвинуваченого є достатньою для підтвердження факту оголошення вказаної особи у міжнародний розшук, з метою подальшого винесення відповідної ухвали суду про тримання під вартою, згідно з ч.6 ст.193 КПК України. Наголошує, що для забезпечення належного розшуку підозрюваного ОСОБА_8 в рамках заходів з міжнародного співробітництва, досягнення завдань кримінального судочинства, невідворотності покарання виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4 та 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати і на даний час. Зокрема, ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, вже переховується на території інших держав з метою уникнення кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Також згідно п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України орган досудового розслідування не виключає можливості, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду. Згідно п.5 ч.1 ст.177 КПК України, орган досудового розслідування вважає, що існує ризик вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки він переховується від правоохоронних органів, перебуває в розшуку, офіційно не може працевлаштуватися та для забезпечення себе предметами першої необхідності може вчиняти майнові злочини також раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 186 та ч. 2 ст. 189 КК України. Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може в подальшому продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати провадженню іншим чином. Посилаючись на це, вважає, що лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, передбаченим у ч. 1 ст. 177 КПК України, та тим, які не враховані органом досудового розслідування. Крім того, звертає увагу, що існує необхідність використанням каналів інформаційної системи МСЖП-Інтерпол та виставлення щодо ОСОБА_8 «червоного оповіщення» («RED NOTICE») для забезпечення його затримання та подальшої видачі (екстрадиції) на територію України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В свою чергу, частиною 6 ст.193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , не дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження №279/996/16-к, в провадженні Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР за №0000106 від 24.01.2016 за ч.2 ст.121 КК України.

Згідно змісту клопотання слідчого, 23 січня 2016 року близько 16 год. 10 хв. між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння в кафе «Рюмочна» по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт під час якого у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , під час сварки з ОСОБА_9 в приміщенні кафе умисно наніс останньому множинні удари невстановленим предметом в область шиї, грудної клітини, правого передпліччя, голови, від яких останній впав на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії направлені на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 та правою ногою умисно наніс два удари в область тулуба. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 спричинені умисні тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких настала його смерть.

За результатами досудового розслідування 27.01.2016 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

28.01.2016 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено та ОСОБА_8 оголошено в розшук у зв`язку з тим, що місцезнаходження останнього не відомо, за адресою свого проживання відсутній, на виклики до слідчого ОСОБА_8 не з`являвся.

15.05.2024 отримано інформацію Коростенського РУП ГУПП в Житомирській області про те, що під час проведення оперативно-розшукових заходів, спрямованих на розшук ОСОБА_8 , встановлено, що 26.01.2016 ОСОБА_8 перетнув державний кордон України та 27.01.2016 виїхав на територію російської федерації.

Згідно з відомостями Державної прикордонної служби у період часу з 08.11.2017 ОСОБА_8 державний кордон не перетинав, тобто на територію України не повертався.

Постановою слідчого поліції від 15.05.2024 ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук.

Слідча Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

Фактично прийняте рішення (відмова в задоволенні даного клопотання), мотивовано слідчим суддею відсутністю на момент розгляду клопотання документів на підтвердження факту перебування особи в міжнародному розшуку.

Разом з цим, апеляційний суд вважає слушними апеляційні посилання прокурора (сторони обвинувачення), та звертає увагу, що кримінальний процесуальний кодекс України не містить чіткого визначення поняття «міжнародний розшук» та відповідних процесуальних документів, що підтверджують факт перебування (оголошення) особи в міжнародний розшук, як і чітке визначення переліку відповідних доказів на підтвердження факту перебування особи у будь-якому із видів розшуку.

Однак, КПК України визначає процесуальний порядок оголошення особи в розшук, як державний, так і міжнародний, (ст.ст.281, 335 КПК України), має бути винесена відповідна постанова чи ухвала суду, що має бути здійснено органом досудового розслідування чи судом, а дата винесення органом досудового розслідування чи судом відповідної постанови чи ухвали про оголошення в міжнародний розшук підозрюваного чи обвинуваченого є початком оголошення особи в міжнародний розшук в розумінні ст.ст.281, 335 КПК України.

В свою чергу, винесена органом досудового розслідування відповідна постанова чи судом - ухвала про оголошення розшукуваної особи у міжнародний розшук в повній мірі є підставою для здійснення оперативним підрозділом, якому доручено розшук підозрюваного чи обвинуваченого, усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку, як державного, так і міжнародного, тобто оголошення розшуку особи не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Крім того, відповідна постанова чи ухвала про міжнародний розшук підозрюваного чи обвинуваченого є достатньою для підтвердження факту оголошення вказаної особи у міжнародний розшук, з метою подальшого винесення відповідної ухвали суду про тримання під вартою, у відповідності до ч.6 ст.193 КПК України.

За результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, апеляційним судом встановлено, що докази, надані прокурором, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні №0000106 від 24.01.2016, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

Крім того, апеляційним судом встановлено і доведеність (дійсність) прокурором на підставі доказів, долучених до клопотання, наявності відповідних процесуальних ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто, відповідно до вимог ст.12 КК України, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

При цьому, слід врахувати і те, що підозрюваний ОСОБА_8 вже ухиляється від явки до органу досудового розслідування, 26.01.2016 перетнув державний кордон України та 27.01.2016 виїхав на територію російської федерації та переховується на території інших держав з метою уникнення кримінальної відповідальності протягом значного часу.

Крім того, є доведеним і процесуальні ризики, передбачені п.п.4, 5 ч.1 ст.177 КПК України (перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення), з огляду на встановлений факт не прибуття та несвоєчасного прибуття підозрюваного на вимоги слідчого, прокурора чи суду, як і факт переховування останнього від правоохоронних органів, перебування в розшуку.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків зазначених в клопотанні слідчого, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та доведеність того, що до ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати саме виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Виключно вище вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень ч.3 ст. 407, 409, 411, 412 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.05.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000106 від 24.01.2016 за ч.2 ст.121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000106 від 24.01.2016 за ч.2 ст.121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.6 ст.193 КПК України, після затримання підозрюваного ОСОБА_8 і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження (СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області м.Коростень, вул.Грушевського, 5) слідчий суддя, суд за участю підозрюваного ОСОБА_8 розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід про що постановляється ухвала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :