УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 120 241 38 від 31.08.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 з клопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 120 241 38 від 31.08.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України арешту на автомобіль «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, яким встановлено, що 30.08.2024 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Київ - Одеса», у межах Білоцерківського району Київської області, поблизу с. Черкас, у лівій смузі, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля, у районі нерегульованого пішохідного переходу.

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці.

Під час огляду 31.08.2024 місця події вилучений автомобіль «Ніссан», який рішенням слідчого від 31.08.2024 визнаний речовим доказом.

У зв`язку з викладеним, прокурор просив накласти арешт на зазначений вище автомобіль з метою забезпечення його схоронності, як речового доказу, оскільки рішенням слідчого від 02.09.2024 призначено судову експертизу технічного стану зазначеного автомобіля.

Прокурор подав заяву, у якій просив здійснити розгляд клопотання за його відсутності, зазначивши, що клопотання підтримує та просив його задовольнити.

Представник власника майна покладався на розсуд суду.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК тимчасово вилученим майном серед іншого можуть бути речі, якщо вони виготовлені, пристосовані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, набуті кримінально протиправних шляхом.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час огляду, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на сторону обвинувачення обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Наданими прокурором матеріалами доведено, що автомобіль, на який ініційоване накладення арешту, є засобом вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказаний автомобіль є засобом вчиненнязлочину та містить на собі сліди кримінального правопорушення.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 241 38 від 31.08.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України арешт на автомобіль «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , заборонивши користування, володіння та розпорядження вказаним автомобілем.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1