Справа № 357/1147/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0001391, внесене до ЄРДР 30.07.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого головним механіком КП «Лісопаркове господарство», проживаючого по АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

представник потерпілого ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Згідно з п.1.1 Статуту ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» в новій редакції, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2020 №570/5, Підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України.

Згідно з п.1.2 Статуту Підприємство безпосередньо підпорядковане Міністерству юстиції України, яке здійснює управління ним безпосередньо, та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до п. 7.2. Статуту ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» управління Підприємством здійснюється його директором, який підзвітний Уповноваженому органу управління (Міністерству юстиції України).

Згідно з п. 7.4 Статуту з директором Підприємства укладається контракт, у якому визначається строк найму, його права, обов`язки і відповідальність, умови матеріального забезпечення, звільнення з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Пунктом 7.7 Статуту визначено відповідальність директора та головного бухгалтера за додержання порядку ведення і достовірність обліку та статистичної звітності.

Згідно з п. 7.8 Статуту директор Підприємства:

-несе відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені Статутом;

-під час реалізації своїх прав і виконання обов`язків повинен діяти в інтересах Підприємства;

-діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, інших організаціях, а також у відносинах з юридичними та фізичними особами;

-формує адміністрацію Підприємства;

-видає в межах своєї компетенції накази та доручення;

-організовує виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність Підприємства відповідно до мети та основних напрямів його діяльності;

-затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штат Підприємства;

-обирає форму і систему оплати праці, установлює працівникам конкретні розміри тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок і доплат з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством;

-застосовує заходи заохочення та дисциплінарного стягнення до працівників Підприємства;

-розпоряджається коштами та майном Підприємства відповідно до Статуту та законодавства;

-забезпечує ефективне використання та збереження майна, переданого Підприємству;

-виконує умови укладеного з Уповноваженим органом управління трудового контракту;

-укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків розрахунковий та інші рахунки;

-несе відповідальність за формування та виконання фінансових планів, додержання трудової, фінансової дисципліни і вимог законодавства.

Міністром юстиції України на підставі наказу № 713/к від 19.02.2020 ОСОБА_3 призначено виконуючим обов`язків директора державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» - заступником начальника державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» з виробництва з 20.02.2020.

З урахуванням зазначеного з 20.02.2020 року ОСОБА_3 тимчасово обійняв на державному підприємстві посаду з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, якими наділив його повноважний орган державної влади.

Умови матеріального забезпечення ОСОБА_3 визначено додатком до наказу від 19.02.2020 №713-к «Умови матеріального забезпечення керівника державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)».

Згідно з вказаним додатком до наказу Мінюсту від 19.02.2020 № 713/к ОСОБА_3 нараховується заробітна плата, виходячи з установленого посадового окладу у розмірі 11525,00 грн.

Крім того, на підставі рішення Міністерства юстиції України (Орган управління) виконувачу обов`язків директора Підприємства можуть виплачуватися:

а)премія за підсумками роботи за квартал та/або за рік відповідно до умов показників і розмірів преміювання;

б)матеріальна винагорода за ефективне управління майном Підприємства за виконання показників, розмір яких встановлено даним наказом.

Відповідно до підпункту 5-1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» встановлено виключний вид надбавки, яка може бути встановлена керівником центрального органу виконавчої влади під час укладення контракту з керівником підприємства, заснованого на державній власності, а саме, за стаж наукової діяльності для працівників, робота яких пов`язана з науковою, науково-технічною діяльністю. ОСОБА_3 надбавка за стаж наукової діяльності не нараховувалася.

Натомість, тимчасово обійнявши на державному підприємстві посаду з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди для самого себе, шляхом незаконного підвищення для себе посадового окладу та використання власного автомобіля за рахунок коштів підприємства.

20.02.2020 ОСОБА_3 , перебуваючи в службовому кабінеті ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 16, 20.02.2020 діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, зловживаючи владою та службовим становище всупереч інтересам служби, виніс наказ № 9 о/с-пр/вр «Про особовий склад», яким встановив собі як виконувачу директора Підприємства «відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 № 261 та згідно з колективним договором підвищення посадового окладу у розмірі 60 % - за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах, та за високі досягнення у праці - 50 % посадового окладу з 20.02.2020».

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.1993 № 534 «Про поліпшення умов оплати праці працівників установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби», зміни до якої внесено, зокрема, постановою КМУ від 05.05.2015 № 261, надано право керівникам установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби встановлювати працівникам, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу та не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, посадові оклади (тарифні ставки) з підвищенням за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах, у певних розмірах.

Тобто постанова КМУ від 14.06.1993 № 534 чітко визначає осіб, яким керівник може своїм рішенням встановити надбавку за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах, і сам керівник до кола таких осіб не належить.

Крім того, колективним договором Підприємства на 2018-2022, зареєстрованим рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 13.03.2018 № 107 «Про повідомну реєстрацію колективних договорів», встановлення надбавок і доплат керівнику підприємства не передбачено.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 09.11.2020 № СЕ-19/111-2048808-ЕК ОСОБА_3 в період часу з лютого 2020 року по липень 2020 року було безпідставно нараховано та виплачено доплату за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах у розмірі 36995,25 грн. (лютий 2020 - 2420,25 грн., березень 2020 6915,00 грн., квітень 2020 6915,00 грн., травень 2020 6915,00 грн., червень 2020 6915,00 грн., липень 2020 6915,00 грн.) і надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 49327,00 грн. (лютий 2020 - 3227,00 грн., березень 2020 9220,00 грн., квітень 2020 9220,00 грн., травень 2020 9220,00 грн., червень 2020 9220,00 грн., липень 2020 9220,00 грн.), на загальну суму 86 322,25 грн.

Оскільки наказ № 9 о/с-пр/вр від 20.02.2020 не був погоджений Міністерством юстиції України, будь-які інші організаційно-розпорядчі документи про встановлення ОСОБА_3 як в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» доплати за особливі умови праці, пов`язані з роботою із засудженими та особами, що тримаються у слідчих ізоляторах, і надбавки за високі досягнення у праці Міністерством юстиції України не виносилися, ОСОБА_3 ,. видавши наказ від 20.02.2020№ 9 о/с-пр/вр, порушив п. 11 Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 № 957/5 «Про впорядкування умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань», п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств», наказ Мінюсту від 19.02.2020 № 713/к «Про призначення виконувачем обов`язків», що призвело до завдання Підприємству шкоди у розмірі 86 322,25 грн.

Крім того, 24.02.2020, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , перебуваючи в службовому кабінеті ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Василя Симоненка, 16, з метою одержання неправомірної вигоди для самого себе, зловживаючи владою всупереч інтересам служби виніс наказ №7/АГД-2 «Про використання особового автомобіля в службових цілях» (далі - Наказ №7/АГД-2).

Відповідно до п. 1 Наказу №7/АГД-2 транспортний засіб марки LEXUS, модель LS 460, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовується для службових цілей в.о. директора ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» з 24 лютого 2020 року.

Пунктом 2 Наказу №7/АГД-2 наказано компенсувати в.о. директора особисті витрати на заправку автомобіля.

Відповідно до п. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Договір між ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» і ОСОБА_3 щодо узгодження умов використання на Підприємстві транспортного засобу LEXUS, модель LS 460, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 не укладався.

Колективним договором Підприємства на 2018-2022 можливість компенсації витрат на паливо при використанні автомобілів, що знаходяться у власності або особистому користуванні працівників, в тому числі керівників, не передбачена.

Умовами матеріального забезпечення ОСОБА_3 , затвердженими наказом Мінюсту від 19.02.2020 № 713/к «Про призначення виконувачем обов`язків», компенсація йому витрат палива не передбачена.

Відповідно до наказу ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» від 03.04.2019 № 16/АГД-1 «Про порядок використання автотранспорту на ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» використання автомобілів оформлюється подорожніми листами.

Форма подорожнього листа, який є документальним підтвердженням використання оплаченого Підприємством палива, затверджена наказом Підприємства від 03.04.2019 № 15/АГД-1.

У маршрутних листах, підписаних ОСОБА_3 , як водієм, не вказано обов`язковий реквізит документа «Маршрут руху», що є обов`язковою умовою для підтвердження зв`язку витрат на паливно-мастильні матеріали з господарською діяльністю Підприємства.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 09.11.2020 № СЕ-19/111-2048808-ЕК ОСОБА_3 за рахунок коштів Підприємства витрачено пального на загальну суму 30298,16 грн. (березень 2020 9908,93 грн., квітень 2020 7579,37 грн., травень 2020 - 7841,48 грн., липень 2020 4968,38 грн.).

Тобто, ОСОБА_3 видавши наказ від 24.02.2020 №7/АГД-2 «Про використання особового автомобіля в службових цілях» порушив наказ ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» №15/АГД-1 від 03.04.2019, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, що в подальшому призвело до завдання шкоди Підприємству на загальну суму 30 298,16 грн.

Всього таким чином ОСОБА_3 зловживаючи владою та службовим становищем всупереч інтересам служби, шляхом незаконного підвищення для себе посадового окладу та використання власного автомобіля за рахунок коштів підприємства, завдав істотної шкоди ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» в розмірі 116620,41 грн.

ОСОБА_3 вчинив зловживання владою та службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для самого себе, всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 364 КК України.

В судовому засіданні сторонами надано угоду про визнання винуватості, укладену 12.11.2024 року, відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 та за письмовою згодою представника потерпілого ОСОБА_5 , яку сторони просили затвердити.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 364 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 364 КК України 1 рік пробаційного нагляду, з покладенням обовязків, передбачених ст. 59-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в державних установах на строк один рік та зі штрафом в розмірі двохсот п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України. Підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Представника потерпілого ОСОБА_5 зазначила, що надає свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим. Також підтвердила про повне відшкодування ОСОБА_3 заподіяної шкоди, яка зазначена у цивільному позові.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 364 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним правопорушення, погодився з встановленими обставинами. Зазначив, що зробив для себе належні висновки, що більше таке не повториться. Повідомив, що відшкодував завдану шкоду. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання, закрити провадження по цивільному позову.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Зазначив, що угода підписана його підзахисним в його присутності, добровільно. Повідомив, що ОСОБА_3 відшкодована в повному обсязі заподіяна шкода, про що надав підтверджуючі документи. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання та закрити провадження по цивільному позову.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд зазначає наступне.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, а саме: зловживання владою та службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для самого себе, всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, а також враховуючи, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, працює, має інвалідність ІІ групи, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні.

Узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов в кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процессуального процессуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В судовому засіданні достименно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю відшкодував заподіяну шкоду, яка вказана в цивільному позові. Вказане, зокрема підтверджується наданими суду квитанціями та не оспорюється, а навпаки підтверджується представником потерпілого, яка зазначила, що дійсно шкода відшкодована в павному обсязі і до ОСОБА_3 відсутні претензії матеріального характеру.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення цивільного позову по суті.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Оскільки, в заподіяна шкода, яка зазначена в цивільному позові відшкодована в повному обсязі, питання відшкодування заподіяної шкоди врегульовано в повному обсязі і до ОСОБА_3 відсутні претензії матеріального характеру, відповідно відсутній предмет спору, то провадження за цивільним позовом підлягає закриттю.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 13076,00 гривень.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 318 , ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 12.11.2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 та за письмовою згодою представника потерпілого ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 12.11.2024 року покарання за ч. 1 ст. 364 КК України 1 рік пробаційного нагляду з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в державних установах на строк один рік та зі штрафом в розмірі двісті п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн.

Відповідно до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в розмірі 13076,00 гривень.

Провадження за цивільним позовом Міністерства юстиції України до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди закрити.

Речові докази: наказ № 9 о/с-пр/вр від 20.02.2020 року; наказ № 7/АГД-20 від 24.02.2020 року; наказ № 3/ОД-19 від 02.01.2019 року; наказ № 15/АГД-19 від 03.04.2019 з додатком № 1; наказ № 16/АГД-19 від 03.04.2019; наказ № 7 о/с -вд/вр від 01.06.2020 року; наказ № 9 о/с -вд/вр від 11.08.2020 року; наказ № 10 о/с -вд/вр від 28.10.2020 року; наказ № 13 о/с -вд/вр від 07.12.2020 року; розрахунково платіжні відомості з лютого 2020 року по грудень 2020 року 11 шт.; звіт про використання коштів № 1 від 08.06.2020 року; матеріальні звіти за березень 2020 року; накладна № 1 від 04.03.2020 року; накладна № 2 від 06.03.2020 року; накладна № 3 від 13.03.2020 року; накладна № 4 від 13.03.2020 року; накладна № 5 від 15.03.2020 року; накладна № 6 від 19.03.2020 року; накладна № 7 від 25.03.2020 року; подорожній лист №1 від 04.03.2020 року; подорожній лист №2 від 06.03.2020 року; подорожній лист № 3 від 13.03.2020 року; подорожній лист № 4 від 15.03.2020 року; подорожній лист № 5 від 19.03.2020; подорожній лист № 6 від 25.03.2020 року; матеріальні звіти за квітень 2020 року; накладна № 8 від 03.04.2020 року; накладна №9 від 11.04.2020 року; накладна № 10 від 14.04.2020 року; накладна № 11 від 21.04.2020 року; накладна № 12 від 22.04.2020 року; накладна № 13 від 27.04.2020 року; подорожній лист №7 від 03.04.2020 року; подорожній лист №8 від 11.04.2020 року; подорожній лист № 9 від 14.04.2020 року; подорожній лист № 10 від 21.04.2020 року; подорожній лист № 11 від 22.04.2020 року; подорожній лист № 12 від 27.04.2020 року; матеріальний звіт за травень 2020 року; накладна № 15 від 04.05.2020 року; накладна №16 від 05.05.2020 року; накладна № 17 від 08.05.2020 року; накладна № 18 від 14.05.2020 року; накладна № 19 від 18.05.2020 року; накладна № 20 від 20.05.2020 року; накладна № 21 від 25.05.2020 року; подорожній лист №19 від 25.05.2020 року; подорожній лист №17 від 18.05.2020 року; подорожній лист № 18 від 20.05.2020 року; подорожній лист № 16 від 14.05.2020 року; подорожній лист № 15 від 08.05.2020 року; подорожній лист № 14 від 05.05.2020 року; подорожній лист № 13 від 0.05.2020 року; матеріальні звіти за червень 2020 року; накладна № 31 від 30.06.2020 року; накладна № 30 від 26.06.2020 року; накладна № 29 від 24.06.2020 року; накладна № 28 від 21.06.2020 року; накладна № 27 від 18.06.2020 року; накладна № 26 від 15.06.2020 року; накладна № 25 від 12.06.2020 року; накладна № 24 від 09.06.2020 року; накладна № 23 від 06.06.2020 року; накладна № 22 від 01.06.2020 року; подорожній лист №20 від 01.06.2020 року; подорожній лист №21 від 06.06.2020 року; подорожній лист №22 від 09.06.2020 року; подорожній лист №23 від 12.06.2020 року; подорожній лист №24 від 15.06.2020 року; подорожній лист №25 від 18.06.2020 року; подорожній лист №26 від 21.06.2020 року; подорожній лист №27 від 24.06.2020 року; подорожній лист №28 від 26.06.2020 року; подорожній лист №29 від 30.06.2020 року; накладна № 32 від 03.07.2020 року; накладна № 33 від 09.07.2020 року; накладна № 34 від 15.07.2020 року; накладна № №35 від 27.07.2020 року; подорожній лист №30 від 03.07.2020 року з квитанціями; подорожній лист №31 від 09.07.2020 року з квитанціями; подорожній лист №32 від 15.07.2020 року з квитанціями; подорожній лист 33 від 27.07.2020 року з квитанціями; накладна № 36 від 05.08.2020 року; накладна № 37 від 08.08.2020 року; накладна № 38 від 11.08.2020 року; накладна № 39 від 14.08.2020 року; накладна № 40 від 26.08.2020 року; подорожній лист №34 від 05.08.2020 року з квитанціями; подорожній лист №35 від 08.08.2020 року з квитанціями; подорожній лист №36 від 11.08.2020 року з квитанціями; подорожній лист №37 від 14.08.2020 року з квитанціями; подорожній лист №38 від 26.08.2020 року з квитанціями; накладна № 41 від 02.09.2020 року; накладна № 42 від 04.09.2020 року; накладна № 43 від 10.09.2020 року; накладна № 44 від 15.09.2020 року; накладна № 45 від 20.09.2020 року; накладна № 46 від 23.09.2020 року; накладна № 47 від 25.09.2020 року; подорожній лист №39 від 02.09.2020 року з квитанціями; подорожній лист №40 від 04.09.2020 року з квитанціями; подорожній лист №41 від 10.09.2020 року з квитанціями; подорожній лист №42 від 15.09.2020 року з квитанціями; подорожній лист №43 від 20.09.2020 року з квитанціями; подорожній лист №44 від 23.09.2020 року з квитанціями; подорожній лист №45 від 25.09.2020 року з копією виписки; накладна № 48 від 02.10.2020 року; накладна № 49 від 08.10.2020 року; накладна № 50 від 10.10.2020 року; накладна № 53 від 22.10.2020 року; подорожній лист №46 від 02.10.2020 року з квитанціями; подорожній лист №47 від 08.10.2020 року з квитанціями; подорожній лист №48 від 10.10.2020 року з квитанціями; подорожній лист №49 від 16.10.2020 року; подорожній лист №50 від 21.10.2020 року; подорожній лист №51 від 22.10.2020 року з квитанціями; подорожній лист №52 від 28.10.2020 року; накладна № 55 від 03.11.2020 року; накладна № 56 від 06.11.2020 року; накладна № 57 від 10.11.2020 року; накладна № 58 від 18.11.2020 року; накладна № 59 від 20.11.2020 року; накладна № 60 від 25.11.2020 року; накладна № 61 від 30.11.2020 року; подорожній лист №53 від 03.11.2020 року з квитанціями; подорожній лист №54 від 06.11.2020 року з квитанціями; подорожній лист №55 від 10.11.2020 року з квитанціями; подорожній лист №56 від 18.11.2020 року з квитанціями; подорожній лист №57 від 20.11.2020 року з квитанціями; подорожній лист №58 від 25.11.2020 року з квитанціями; подорожній лист №59 від 30.11.2020 року з квитанціями; накладна № 62 від 02.12.2020 року; накладна № 63 від 03.12.2020 року; подорожній лист №60 від 02.12.2020 року з квитанціями; подорожній лист №61 від 03.12.2020 року з квитанціями; копії: Статуту ДП «Підприємство ДКВС України (№№35) від 17.02.2020; Наказу № 570/5 від 17.02.2020, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_8