УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 362/1131/22

провадження № 51-4679ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року в кримінальному провадженні

№ 0000896 щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Середина-Буда Сумської області, жительки

АДРЕСА_1 ), раніше

не судимої,

засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватою та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК

до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цивільний позов задоволено частково; ухвалено стягнути з ОСОБА_4

на користь ОСОБА_5 443 324 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди і 10 000 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Також ухвалено стягнути з ПАТ СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на користь ОСОБА_5

56 676 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди; у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» відмовлено.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат

у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що вона 16 серпня 2020 року приблизно о 12:35, керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos TF69Y», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Одеси автодорогою М-05 «Київ-Одеса»

42 км + 950 м, всупереч вимогам пп «б» 2.3, п. 10.1, п. 10.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та

не реагувала на її зміну, під час перестроювання з правої смуги у ліву для подальшого розвороту не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, та не надала дорогу мотоциклу «Kawasaki Z1000» без реєстраційного номера під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у цей час лівою смугою автодороги в напрямку м. Одеси, що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер у Васильківській ЦРЛ.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пп «б» 2.3, п. 10.1, п. 10.3 ПДР перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП та настанням наслідків

у вигляді смерті ОСОБА_6 .

Київський апеляційний суд ухвалою від 11 вересня 2024 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 і представника потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_8 задовольнив частково, вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 7 березня 2024 року щодо ОСОБА_4 змінив, пом`якшивши призначене їй за ч. 2 ст. 286 КК покарання до позбавлення волі

на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, та збільшивши суму, яка підлягає стягненню з ПАТ "Страхова Група "ТАС"

на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, до 56 000 грн. У решті вирок суду залишив без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Засуджена у касаційній скарзі, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржені судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Свої вимоги засуджена мотивує тим, що суд першої інстанції не встановив поза розумним сумнівом обов`язкового елементу складу інкримінованого їй кримінального правопорушення - причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ПДР кожним із учасників ДТП та суспільно небезпечними наслідками, які є елементом об`єктивної сторони вчиненого злочину у виді смерті водія мотоцикла, що настали. Зазначає, що суди встановили лише порушення ПДР обома водіями та причинно-наслідковий зв`язок між цими порушеннями і ДТП, але не встановили, які із цих порушень ПДР стали причиною наслідків, передбачених ч. 2 ст. 286 КК, а які

із цих порушень виконали лише функцію умов ДТП. Також стверджує, що судом

не встановлено обставин, які виключають кримінальну відповідальність. При цьому посилається на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду

від 07 липня 2020 року у справі 632/313/16-к, від 02 червня 2022 року у справі 369/1271/16-к, від 25 березня 2021 року у справі 284/66/19. Вказує на те,

що ОСОБА_6 порушив вимоги пп «г» п. 2.3, п. 12.6 ПДР, а саме перевищив дозволену швидкість руху та керував мотоциклом без застебнутого мотошолому. Стверджує, що питання можливості уникнення смерті потерпілого ОСОБА_6

за умови виконання ним вимог пп «г» п. 2.3 ПДР та керування мотоциклом

у застебнутому мотошоломі залишилось поза увагою судів обох інстанцій. Вважає, що експерт не встановив причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ПДР із суспільно небезпечними наслідками за ч. 2 ст. 286 КК у виді смерті водія мотоцикла. Наголошує із посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі 163/1753/17, що порушення ПДР водієм мотоциклу було первинним, про що їй відомо не було. Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції, переглянувши вирок щодо неї в апеляційному порядку, все вищевказане залишив поза увагою.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку,

що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення

у межах касаційної скарги.

При цьому касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки такі обставини, що були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій, відповідно до вимог ст. 438 КПК України не підлягають перегляду в касаційному порядку.

Під час перевірки доводів, викладених в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Доводи засудженої щодо необхідності скасування оскаржуваних судових рішень та призначення нового судового розгляду у зв`язку із допущеними істотними порушеннями процесуального закону Суд вважає безпідставними з таких підстав.

Як передбачено ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно

з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, встановлених цим Кодексом, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно

до ст. 94 цього Кодексу, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку

для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних

у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених у сукупності, та є обґрунтованим.

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, висновки суду

про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та правильність кваліфікації її дій

за цією нормою кримінального закону суд зробив із додержанням ст. 23 КПК

на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно

до ст. 94 цього Кодексу, про що в судовому рішенні наведено докладні мотиви.

В ході судового провадження ОСОБА_4 , як видно із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, виклавши при цьому свою версію події, згідно якої за кермом в той день був її чоловік, а вона була лише пасажиром у авто, що судом було спростовано на підставі ретельно та всебічно досліджених

у судовому засіданні доказах із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту - це дія або бездіяльність особи, яка керує транспортним засобом, пов`язана з порушенням однієї або кількох вимог ПДР або інших нормативних актів, що регламентують безпеку дорожнього руху чи експлуатацію транспорту.

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 286 КК, включає три обов`язкові ознаки: а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху); б) суспільно небезпечні наслідки (спричинення потерпілому середньої тяжкості, тяжких тілесних ушкоджень або заподіяння смерті); в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими

для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння,

так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК,

є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність),

є не будь-які з допущених особою порушення правил дорожнього руху, а лише

ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення правил дорожнього руху, які є причиною настання цих наслідків і перебувають із ними

у причинному зв`язку.

Як установлено судами, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем, рухаючись автодорогою, всупереч вимогам пп «б» 2.3, п. 10.1, п. 10.3 ПДР не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та не реагувала на її зміну, під час перестроювання з правої смуги у ліву для подальшого розвороту не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, та не надала дорогу мотоциклу під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у цей час лівою смугою автодороги, що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів, внаслідок чого ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Такий висновок достатньо вмотивований і ґрунтується на доказах, які були

предметом дослідження суду першої інстанції, зокрема на показаннях потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , даних, що містяться у електронному рапорті чергового Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 17 серпня 2020 року,

протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16 серпня 2020 року

з фототаблицею та схемою місця ДТП, протоколі огляду місця події від 17 серпня 2020 року з фототаблицями, копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2

від 01 вересня 2020 року, протоколі огляду автомобіля «Daewoo Lanos TF69Y»,

д.н.з. НОМЕР_1 , від 02 листопада 2020 року з фототаблицями, висновках експерта № 267 та № 314 від 18 грудня 2020 року, № 21373/21374/20-52 від 17 листопада

2020 року, № 12-1/2279 від 02 вересня 2020 року, № 12-1/2275 від 14 вересня

2020 року, № СЕ-19/111-20/59492-ІТ від 30 грудня 2020 року, протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 з додатками (схемою місця слідчого експерименту й ілюстрованою фототаблицею) від 19 листопада 2020 року,протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 та свідка

ОСОБА_11 , також даних інших письмових доказів, яким надана належна правова оцінка в їх сукупності.

Як убачається із вироку, суд послався на висновок експерта № 21373/21374/20-52 від 17 листопада 2020 року, відповідно до якого встановлено, що у момент первинного контакту повздовжні осі транспортних засобів знаходились під гострим кутом, який може бути кількісно охарактеризований величиною близько 10о, що був розкритий проти руху годинникової стрілки відносно повздовжньої осі мотоцикла Kawasaki; в цьому випадку місце первинного контакту ТЗ знаходилось у лівій смузі руху (без урахування смуги розгону та смуги гальмування) в районі (поблизу) лінії горизонтальної дорожньої розмітки, що поділяє праву та ліву смуги руху початком утворення «сліду мастил» відносно напрямку руху мотоцикла Kawasaki; швидкість руху мотоцикла Kawasaki, що еквівалентна енергетичним витратам на утворення деформації в задній правій частині кузова автомобіля Daewoo та на переміщення мотоцикла Kawasaki на боковій поверхні по проїзній частині на ділянці від початку утворення вибоїн асфальтованого покриття до кінцевого розташування,

що зафіксоване на схемі ДТП, становила 68,4 км/год.

Крім того, не залишив суд без уваги і висновок експерта № СЕ-19/111-20/59492-ІТ від 30 грудня 2020 року, яким, як вказав суд у рішенні, констатовано, що за даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 та

п. 10.3 ПДР. В заданій дорожній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних у діях автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 та 10.3 ПДР, які з технічної точки зору знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. В заданій дорожній ситуації, технічна можливість уникнути зіткнення з мотоциклом «Kawasaki Z1000» для водія автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , полягала у виконанні ним вимог п. 10.1 та п. 10.3 ПДР. За умови виконання зазначених вимог ПДР водій автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом «Kawasaki Z1000», для чого у нього не було перешкод технічного характеру. За даних дорожніх обставин з технічної точки зору,

при заданому комплексі вихідних даних, водій мотоцикла «Kawasaki Z1000», повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 та пп «а» п. 12.6 ПДР. В заданій дорожньо-транспортній ситуації в діях водія мотоцикла «Kawasaki Z1000» вбачаються невідповідності вимогам пп «а» п. 12.6 ПДР, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, водій мотоцикла «Kawasaki Z1000», рухаючись із допустимою швидкістю руху 80 км/год, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки

для його руху. За даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних, водій мотоцикла «Kawasaki Z1000», рухаючись із обраною швидкістю 110 км/год,

не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Daewoo

Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для його руху.

Крім цього, як убачається із вироку, постановою слідчого від 04 лютого 2022 року було закрито провадження № 0000051 від 28 січня 2022 року у зв`язку

із відсутністю у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.

Варто зауважити, що загальновідомим фактом є те, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів, так і в силу людських помилок, необережності, необачності і порушення правил дорожнього руху, у зв`язку з чим на всіх учасників дорожнього руху покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, як, наприклад, обмеження швидкості або заборони проїзду, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася.

Водій юридично зобов`язаний постійно бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну (пункт 2.3 ПДР).

Закон не передбачає модифікації цих обов`язків або звільнення від них залежно

від причин виникнення небезпеки чи перешкоди для руху, тому ці причини можуть включати також і порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху.

З огляду на вказане, визначальним фактором для визначення відповідальності водія за наслідки ДТП є об`єктивна можливість виявити небезпеку і технічна можливість уникнути спричинення цих наслідків.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 286 КК, доведена рядом вищезазначених доказів, досліджених під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, які об`єктивно узгоджуються між собою. Дії ОСОБА_4 перебувають у причинному зв`язку із настанням цієї ДТП та наслідками, що настали.

Відповідно до положень ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах, та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.

Із долученої копії ухвали апеляційного суду вбачається, що суд під час перегляду

в апеляційному порядку вироку місцевого суду дотримався вказаних вимог закону, дав належну оцінку, у тому числі доводам захисника, викладеним у його апеляційній скарзі, та із зазначенням мотивів прийнятого рішення вирок суду першої інстанції змінив лише в частині вирішення цивільного позову та призначення ОСОБА_4 покарання.

Суд апеляційної інстанції вмотивовано зазначив, що дії ОСОБА_4 за ч. 2

ст. 286 КК кваліфіковано правильно, викладені у вироку висновки

суду про доведеність її вини у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є належно вмотивованими та обґрунтованими, їх зміст відповідає вимогам

статей 370, 374, 419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та

положення закону, якими вони керувалися під час їх постановлення.

З наведеними висновками судів погоджується і колегія суддів касаційного суду.

З приводу посилань захисника на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 632/313/16-к, від 16 жовтня

2019 року у справі 163/1753/17, від 02 червня 2022 року у справі 369/1271/16-к,

від 25 березня 2021 року у справі 284/66/19, варто зауважити, що обставини

у вищевказаних справах не є релевантними обставинам у цьому провадженні.

Отже, Суд не вбачає підстав для скасування оскаржених судових рішень внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судових рішень, у касаційній скарзі засудженої не наведено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК

у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд,

постановив:

Відмовити засудженій ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року щодо неї.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3