19 вересня 2024 року м. Запоріжжя
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 звернулася з клопотанням, погодженим начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, про накладення арешту з метою збереження речових доказів на майно, яке було вилучено 16.09.2024 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy S21 FE 56, imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 ; документація: довідка про реєстрацію місця проживання на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; картка фізичної особи платника податків № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 ; копія водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_6 ; копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 ; копія диплома спеціаліста на ім`я ОСОБА_6 ; копія диплома бакалавра на ім`я ОСОБА_6 ; копія тимчасового посвідчення про взяття на військовий облік на ім`я ОСОБА_6 ; оригінал тимчасового посвідчення на ім`я ОСОБА_6 ; дві фотокартки; грошові кошти у розмірі 1000 дол. США (купюри номіналом по 100 дол. США).
В обґрунтування клопотання слідчий послалась на таке.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою між собою, організували та здійснюють сприяння чоловікам призовного віку проходження військової служби, з метою подальшого безперешкодного перетину державного кордону України.
Клопотання обґрунтовується тим, що вилучені в ході обшуку предмети можуть містити у собі інформацію про обставини вчинення злочину та є об`єктами подальших експертних досліджень, і на даний час існує реальна загроза, що особа, якій належать вказане майно, з метою уникнення відповідальності, а також перешкоджання встановлення істини по кримінальному провадженню, може будь-яким шляхом позбутися зазначеного майна, у тому числі яке має доказове значення, чим створить перешкоди для здійснення досудового розслідування.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, пославшись на факти і норми права, викладені у ньому.
ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти. Посилалась на те, що ці гроші були накопичені нею особисто і потрібні їй на лікування. До жодної протиправної діяльності вона відношення не має. Вона працює інспектором з військового обліку у КНП «Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради. У зв`язку з цим вона контактує з всіма районними ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань військового обліку працівників, бронювання, призову за мобілізацією тощо. Оскільки працівників багато, і вона не встигає обробляти їх документи у робочий час, такі документи передають їй у позаробочий час, і вони можуть опинитись вдома. Так сталося і з документами на ім`я ОСОБА_6 .
Представник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , підтримавши доводи свого довірителя, також заперечував проти накладення арешту на грошові кошти. Додатково зауважив, що з клопотань слідчого про обшук і про арешт майна взагалі не випливає, що існує обґрунтована підозра у вчиненні певного кримінального правопорушення, і тим більше його вчинення ОСОБА_4 Про підозру жодній особі не повідомлено. Застосовані слідчим формулювання є занадто абстрактними і неконкретними, і тому навіть з цієї точки зору відсутні підстави для задоволення клопотання. Крім того, в межах даного кримінального провадження не розслідується діяння, пов`язане з наданням та (або) отриманням неправомірної вигоди, а грошові кошти не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тому немає підстав для накладення на них арешту. Щодо накладення арешту на інше вилучене майно представник володільця майна поклався на розсуд суду, зазначивши, що фактично ці предмети не є власністю ОСОБА_4 .
Розглянувши матеріали клопотання та його доводи, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою між собою, організували та здійснюють сприяння чоловікам призовного віку ухилення від проходження військової служби, з метою подальшого безперешкодного перетину державного кордону України.
Під час досудового розслідування оперативному підрозділу, надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, на проведення оперативних заходів направлених на встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочинів у сфері організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.
За результатами виконаного доручення проведено оперативно-розшукові заходи, в ході яких отримана оперативна інформація про те, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
За наявною оперативною інформацією, ОСОБА_4 за адресою проживання може зберігати чорнові записи зі списками осіб, які користувались їх незаконними послугами, а також мобільні телефони та комп`ютерна техніка, на яких також може бути зафіксована незаконна діяльність вказаних осіб.
Також в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій зібрано достатньо доказів, що ОСОБА_4 , ймовірно, є посередником між військовозобов`язаними особами та посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 .
16.09.2024 у період часу з 07 години 14 хвилин до 08 години 59 хвилин проведено санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено вказані у клопотанні предмети.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, вилучені в ході санкціонованого обшуку предмети, є тимчасово вилученим майном, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
В разі несвоєчасного арешту вилученого майна, зацікавлені особи можуть відчужити майно, яке має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку, які є тимчасово вилученим майном.
Встановлені під час розгляду клопотання обставини очевидно вказують на те, що вилучений в ході санкціонованого обшуку, предмет є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки може містити інформацію, що має доказове значення, в тому числі інформацію щодо контактів ОСОБА_4 та осіб, які, ймовірно у протиправний спосіб отримали право на зняття з військового обліку.
При цьому слідчий суддя відхиляє доводи представника володільця майна щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та щодо того, що вилучені грошові кошти не мають відношення до розслідуваного діяння.
Так, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли встановлені факти вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Беручи до уваги наведені критерії, слідчий суддя зауважує, що правопорушення, пов`язані з ухиленням від виконання правил військового обліку, призову за мобілізацією, сприянням таким діянням, характеризуються тим, що причетні до них особи зазвичай вживають заходи конспірації, що значно утруднюють процес доказування.
Відтак, навіть наявність непрямих доказів та відомостей, отриманих в результаті оперативно-розшукових дій, надає підстави для їх подальшої перевірки і підозри в існуванні самого факту правопорушення.
Крім того, діяння такого роду зазвичай супроводжуються наданням та отриманням неправомірної вигоди, тому самий факт виявлення у ОСОБА_4 значної суми грошових коштів в іноземній валюті в одному пластиковому файлі з документами на ім`я ОСОБА_6 , в сукупності з іншими виявленими у неї предметами, надають достатньо підстав для початкового висновку щодо наявності обґрунтованої підозри в існуванні самого факту кримінального правопорушення, до якого може бути причетна ОСОБА_4 .
Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 під час розгляду клопотання не надала чітких та вичерпних пояснень як щодо походження цих грошей, так і щодо зберігання документів на ім`я ОСОБА_6 разом з цими грошима вдома.
Відтак, не можна виключати, що грошові кошти (купюри) можуть нести на собі сліди їх походження від ОСОБА_6 чи іншої особи, причетної до розслідуваного діяння.
З цих мотивів слідчий суддя відхиляє і доводи представника володільця майна про те, що грошові кошти не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КПК України, і не можуть бути арештовані в межах цього кримінального провадження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Отже, встановлені під час розгляду клопотання обставини очевидно вказують на те, що вилучені в ході санкціонованого обшуку, предмети є речовими доказами у даному кримінальному провадженні оскільки можуть мати на собі сліди, які будуть мати доказове значення.
Вилучені предмети можуть бути в подальшому об`єктом слідчих дій, в тому числі експертних досліджень, а тому вони мають бути залишені на зберіганні органом досудового розслідування.
Водночас слідчий суддя зауважує, що власники майна не позбавлені можливості звернутись в подальшому з клопотанням про зміну або скасування арешту, накладеного на їх майно цією ухвалою.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно, вилучене 16.09.2024 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
1. мобільний телефон Samsung Galaxy S21 FE 56, imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .
- довідка про реєстрацію місця проживання на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- картка фізичної особи платника податків № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 ;
- копія водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_6 ;
- копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 ;
- копія диплома спеціаліста на ім`я ОСОБА_6 ;
- копія диплома бакалавра на ім`я ОСОБА_6 ;
- копія тимчасового посвідчення про взяття на військовий облік на ім`я ОСОБА_6 ;
- оригінал тимчасового посвідчення на ім`я ОСОБА_6 ;
- грошові кошти у розмірі 1000 дол. США (купюри номіналом по 100 дол. США).
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошений о 10 год. 40 хв. 20.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1