Справа № 203/5925/24
Провадження № 1-в/0203/268/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

заявника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому заяву захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання законності підстав звільнення ОСОБА_5 з установи виконання покарань «Донецький слідчий ізолятор» у зв`язку з закінченням відбування строку покарання у вигляді позбавлення волі, встановлення дати погашення судимості, зобов`язання Міністерства Внутрішніх справ України внести відомості щодо відбуття останнім покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Будьонівського районного суду м. Донецька від 13 серпня 2013 року, по справі №1/254/334/2013, та щодо погашення судимості

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2024 року до суду надійшла заява захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання законності підстав звільнення ОСОБА_5 з установи виконання покарань «Донецький слідчий ізолятор» у зв`язку з закінченням відбування строку покарання у вигляді позбавлення волі, встановлення дати погашення судимості, зобов`язання Міністерства Внутрішніх справ України внести відомості щодо відбуття останнім покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Будьонівського районного суду м. Донецька від 13 серпня 2013 року, по справі №1/254/334/2013, та щодо погашення судимості.

Заява вмотивована тим, що вироком Будьонівського районного суду міста Донецька від 13 серпня 2013 року, по справі №1/254/334/2013 ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з відбуванням покарання в установі кримінально-виконавчої системи. Строк відбування покарання розраховувати з 13 серпня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 28 березня 2014 року, вирок Будьонівського районного суду міста Донецька було змінено шляхом застосування статті 69 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

З моменту винесення вироку Будьонівським районним судом міста Донецька 13 серпня 2013 року, ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою та направлено до установи виконання покарань - Слідчого ізолятора міста Донецьк, де і відбував в подальшому покарання у вигляді позбавлення волі.

Ухвалою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 11 червня 2014 року на підставі статті 6 Закону України «Про амністію» від 08.04.2024 року, невідбуту частину покарання скорочено на 1/2. Тобто остаточною датою звільнення ОСОБА_5 після відбування у вигляді позбавлення волі мало бути 12 червня 2015 року.

Захисник також посилається на те, що загальновідомим фактом, що не потребує додаткового підтвердження є тимчасова окупація міста Донецька з липня-серпня 2014 року, незаконними збройними формуванням а в подальшому військовослужбовцями російської федерації.

Враховуючи повну бездіяльність уповноважених органів державної влади у вигляді Державної кримінально-виконавчої служби (Державної пенітенціарної служби), правоохоронних органів, прокуратури, особи які відбували покарання в установах виконання покарань залишились поза своєю волею в окупації та були позбавлені можливості самостійного переміщення до установ виконання покарань на територію підконтрольну уряду України, що в подальшому негативно відобразилось на дотриманні прав та інтересів засуджених та їх родин. Дані особи, як і ОСОБА_5 були змушені до кінця визначеного вироком суду строку відбувати покарання на окупованій території, зазнавати приниження, знущання, отримувати неналежне харчування та медичне забезпечення, що є порушення прав людини, в тому числі статті 3 Європейської конвенції з прав людини.

Захисник зазначає, що 12 червня 2015 року, ОСОБА_5 було звільнено з установи виконання покарань Донецького слідчого ізолятора. Враховуючи вже повну окупацію міста Донецька, ОСОБА_5 одразу після звільнення повернувся на підконтрольну Україні територію, де займався розвитком дитячого та юнацького спорту (регбі), приймав активну участь у громадському житті суспільства.

Враховуючи повне відбуття визначеного вироком суду строку покарання, ОСОБА_5 вважав, що вся належна інформація стосовно його покарання та його відбування має знаходитись в базі даних відповідних правоохоронних органів.

До лютого 2022 року ОСОБА_5 проживав на території Донецької області та займався підприємницькою та громадською діяльністю. З початком широкомасштабної агресії російської федерації проти України ОСОБА_5 був мобілізований до лав Національної Гвардії України, в/ч НОМЕР_1 - Азов, де і проходить службу на даний момент.

З 20 травня 2022 року ОСОБА_5 разом з іншими військовослужбовцями, що знаходились в оточеному місті Маріуполі на території заводу Азовсталь, потрапив до полону військовослужбовців рф, та перебував у полоні до 21 вересня 2022 року.

Враховуючи службову необхідність для оформлення службової документації, ОСОБА_5 звернувся до МВС з метою отримання Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості». З отриманої інформації стало відомо, що з незрозумілих причин уповноваженими правоохоронними органами не було внесено до відповідного реєстру інформацію щодо факту відбування покарання та звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_5 , що призвело до істотного порушення та обмеження прав військовослужбовця на даний момент.

У відповідь на адвокатський запит Департаментом з питань виконання кримінальних покарань МЮ було надано відповідь, що надати інформацію про можливе перебування ОСОБА_5 в установах Донецької, Луганської областей та АР Крим, розташованих у населених пунктах, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження, а також в установах, що знаходяться у територіальних громадах, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), не вбачається можливим. Також зазначено про відсутність облікової інформації у відповідних базах щодо ОСОБА_5 .

Захисник вказує, що у відповідь на запит на адресу Міністерства Внутрішніх Справ - Департамент інформатизації МВС України щодо надання даних стосовно відбування покарання ОСОБА_5 було підтверджено інформацію щодо наявного вироку суду, призначення покарання та встановленої дати звільнення після відбування покарання. Також зазначено, що відсутні відомості щодо звільнення ОСОБА_5 після відбування покарання.

Таким чином станом на 17 жовтня 2024 року, до відповідних реєстрів не внесено інформацію щодо відбування покарання та звільнення після відбутого покарання ОСОБА_5 , що в свою чергу призводить до відповідних негативних наслідків та обмеження прав заявника.

Захисник зазначає, що при зверненні до правоохоронних органів - національної поліції, прокуратури, відділу пробації - заявнику згідно п.1.2 Наказу №53окв/1539/310/185/20/62 від 14 липня 2015 року, було рекомендовано звернутися до суду відповідно до статті 539 КПК України.

Враховуючи окупацію міста Донецька та неможливість отримання документів визначеного чинним законодавством зразка, звернення до суду є єдиним можливим шляхом відновлення порушених прав заявника шляхом визнання законності підстав звільнення 12 червня 2015 року, ОСОБА_5 з установи відбування покарання - Донецького слідчого ізолятору у зв`язку з повним відбуттям строку призначеного покарання.

Оскільки з моменту звільнення ОСОБА_5 12 червня 2015 року пройшло вже 9 років, а отже судимість за вчинене кримінальне правопорушення має бути погашена, про що внесено відповідні дані до інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», але з невизначених причин дана інформація у відповідному реєстрі відсутня, що в свою чергу істотним чином впливає на можливість просування по службі, а також обмежує в реалізації інших конституційних прав заявника.

В судовому захисник підтримав своє клопотання та просив задовольнити його у повному обсязі з огляду на неможливість вирішення питання щодо встановлення факту відбування покарання на тимчасово окупованій території ОСОБА_5 в позасудовому порядку.

Заявник ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що заява захисника підлягає частковому задоволенню, а саме в частині першого її пункту, а саме про визнання законності підстав звільнення ОСОБА_5 з установи виконання покарань «Донецький слідчий ізолятор» у зв`язку з закінченням відбування строку покарання у вигляді позбавлення волі. Щодо другого пункту - встановлення дати погашення судимості, зазначив, що у разі задоволення заяви в частині першого, то відповідно до положень кримінально процесуального Закону України судимість і так буде вважатись погашеною і додаткового підтвердження даного факту не потребує. Щодо 3 та 4 пунктів, щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, зазначив, що дані питання не охоплюються стадією виконання вироків і фактично відноситься до юрисдикції адміністративних судів, тому ці питання просив залишити без розгляду.

Вислухавши думку учасників, вивчивши надані матеріали, суд вважає, що заява захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, при цьому виходить із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Згідно ч.2 ст. 539 КПК України Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, б, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;

Згідно п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Враховуючи той факт, що Донецький слідчий ізолятор знаходиться на території Ворошиловського району міста Донецька, а отже дана заява підсудна Ворошиловському районному суду міста Донецька.

Згідно розпорядження голови ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02.09.2014, змінено територіальну підсудність судових справ Ворошиловського районного суду м. Донецька шляхом її передачі до Селидівського міського суду Донецької області.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 2584/0/15-24 від 29.08.2024, змінено з 02 вересня 2024 року територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська.

Вироком Будьонівського районного суду міста Донецька від 13 серпня 2013 року, по справі №1/254/334/2013 ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з відбуванням покарання в установі кримінально-виконавчої системи. Строк відбування покарання розраховувати з 13 серпня 2013 року. Змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою та направлено до установи виконання покарань - Слідчого ізолятора міста Донецьк, де і відбував в подальшому покарання у вигляді позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання засудженому строк тримання в ІТТ з 09 липня 2009 року по 16 липня 2009 року.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 28 березня 2014 року, вирок Будьонівського районного суду міста Донецька було змінено шляхом застосування статті 69 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Ухвалою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 11 червня 2014 року на підставі статті 6 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, невідбуту частину покарання скорочено на 1/2. Тобто остаточною датою звільнення ОСОБА_5 після відбування у вигляді позбавлення волі мало бути 12 червня 2015 року.

Дані обставини також підтверджуються копією витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей та наявності судимості», листом Департаменту інформатизації МВС України №15466/16-2024 від 19.08.2024.

Захисником до заяви також додано копію довідки про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №52627 відповідно до якої засуджений ОСОБА_5 відбував покарання (мовою оригіналу) «отбывал наказание в учреждениях Государственной службы исполнения наказания» з 13 серпня 2013 року по 12 червня 2015 року та звільнений з (мовою оригіналу) «Донецкого следственного изолятора ФСИН МЮ ДНР» на підставі Ворошиловського РС м. Донецька ст.6 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 р. та направляється до місця реєстрації мешкання АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 12.06.2015 був звільнений з установи виконання покарань «Донецький слідчий ізолятор» у зв`язку з закінченням відбування строку покарання у вигляді позбавлення волі за вироком суду.

З копії витягу з наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 №143мтд від 08.06.2022 встановлено, що солдат ОСОБА_5 , з 11 березня 2022 року вважався таким, що був захоплений у полон.

Відповідно до копії довідки т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 про перебування громадянина України з числа осіб, визначених п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей», у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України або інтернування в нейтральних державах №1203 від 14.10.2024, лейтенант ОСОБА_5 , в період з 20.05.2022 по 21.09.2022 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.

З копії витягу з наказу т.в.о. командира військової частини №233мтд від 27.09.2022 встановлено, що солдат ОСОБА_5 , вважається таким, що внаслідок проведення обмінів військовополонених був звільнений з полону 21 вересня 2022 року.

З копії листа ДП «УКРАЇНСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР РОЗБУДОВИ МИРУ» №5381-22 від 03.10.2022 встановлено солдат ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході збройної агресії Російської Федерації проти України перебував у полоні та був звільнений 21 вересня 2022 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 виданим 02.11.2023 року, за час проходження військової служби характеризується позитивно, має заохочення, неодноразово був нагороджений нагрудними знаками, орденом, медаллю та відзнаками. За час проходження служби отримав поранення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.88 Кримінального кодексу України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Отже, після спливу визначеного законом строку судимість вважається погашеною, та винесення судом окремого рішення щодо погашення судимості кримінально-процесуальним законодавством не передбачено,

Згідно п.8 ст. 89 Кримінального кодексу України, особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи попереднього ув`язнення здійснюється в порядку, встановленому для пункту 13-1 частини першої цієї статті.

Згідно п.13-1 ч.1 ст.537 КПК України час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Однак, відповідно до ч.9 ст.539 КПК України розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Заявник не позбавлений права звернутись в порядку адміністративного судочинства до суду до Міністерства Внутрішніх справ Україниу випадку порушення його прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання законності підстав звільнення ОСОБА_5 з установи виконання покарань «Донецький слідчий ізолятор» у зв`язку з закінченням відбування строку покарання у вигляді позбавлення волі, в іншій частині заяву захисника залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 -задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5 таким, що відбув покарання за вироком Будьонівського районного суду м. Донецька від 13.08.2013, та був звільнений з установи виконання покарань «Донецький слідчий ізолятор» 12 червня 2015 року у зв`язку з закінченням відбування строку покарання у вигляді позбавлення волі.

У задоволенні заяви про встановлення дати погашення судимості ОСОБА_5 за вказаним вироком - відмовити.

Заяву в частині зобов`язання Міністерства Внутрішніх справ України внести відомості щодо відбуття ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Будьонівського районного суду м. Донецька від 13 серпня 2013 року, по справі №1/254/334/2013, та щодо погашення його судимості - залишити без розгляду.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення, можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду, через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1