Справа № 136/2290/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець подання начальника Вінницького районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області про приведення у відповідність до вимог законодавства та звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця,громадянина України,освіта професійно-технічна, не одруженого, непрацюючого, засудженого 15.01.2024 Липовецьким районним судом Вінницької області за сукупністю злочинів передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України на засудженого покладено ряд обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Вінницького районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним поданням, в якому просить суд вирішити питання про приведення вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 15.01.2024 року стосовно громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Начальник Вінницького районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що подання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Подання просив розглянути без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання у його відсутність. Подання підтримує та просить його задовольнити.

Прокурор не заперечував щодо задоволення подання та звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного судом покарання за ч.4 ст.185 КК України, згідно ч.2 ст.74 КК України та вважати його засудженим за ч.1 ст.357 КК України до одного року обмеження волі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 15.01.2024 ОСОБА_3 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. Також цим вироком ОСОБА_3 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі статті 75 КК України, звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання,якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Згідно ст.76 ч.1 п.1, 2 КК України на ОСОБА_3 покладено ряд обов`язків.

Згідно ч.1 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Згідно ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч.3 ст.4 КК України - часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення" та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-IX в частині викладення нової редакції ст.51 КУпАП, відповідно до якого кримінальна відповідальність за вчинення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрат настає в разі, якщо сума викраденого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, яким введена часткова декриміналізація кримінальних правопорушень.

Частина 2 ст.51 КУпАП, яка визначає граничний розмір вартості викраденого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за що винна особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, що застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги та визначає, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 р." прожитковий мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2 684 гривні, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1 342 гривні на 2023 рік, а два неоподаткованих мінімуми (ч. 2 ст. 51 КУпАП) становить 2 684 гривні.

Судом встановлено, що за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 15 січня 2024 року події злочину відбулись 28.10.2023, загальна сума викрадених коштів становить 1 863 гривень 21 коп., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_3 , розповсюджується дія Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення" та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи вище викладене, суд вважає подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, в частині звільнення засудженого ОСОБА_3 , від призначеного покарання згідно вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 15.01.2024 в справі № 136/2290/23, в частині призначення покарання за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

При цьому, покарання призначене вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 15.01.2024 в справі № 136/2290/23 залишити без змін та вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.1 ст.357 КК України, з призначенням покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", керуючись ст.ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Вінницького районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області про приведення вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 15.01.2024 у відповідність до вимог чинного законодавства стосовно ОСОБА_3 - задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 15.01.2024 у справі № 136/2290/23 (провадження №1-кп/136/107/23).

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 15.01.2024 в справі № 136/2290/23 за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

ОСОБА_3 , вважати засудженим за ч.1 ст.357 КК України із призначенням покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Вінницького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_5