ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 641/4984/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2050/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 190 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілого ОСОБА_8 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 08 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, з призначенням йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.ст. 100, 126 КПК України.

Судом встановлено, що 13 05 2024 року близько 08-00 години у ОСОБА_7 , який перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 разом зі своїм сусідом ОСОБА_8 , виник кримінально протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.

З метою реалізації свого кримінально протиправного умислу ОСОБА_7 13 05 2024 року приблизно о 08-00 годині, знаходячись за вищевказаною адресою, попрохав у потерпілого ОСОБА_8 під приводом покупки ліків для своєї матері належний останньому ноутбук для того, щоб закласти у ломбард та отримати грошові кошти, пообіцявши, що через деякий час поверне його, на що ОСОБА_8 , нічого не підозрюючи про шахрайський намір ОСОБА_7 , цілком і повністю довіряючи йому, погодився.

Після чого, ОСОБА_7 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, не збираючись повертати майно, шляхом зловживання довірою потерпілого, пішов разом з останнім до ТОВ «Ломбард «Перший», що розташований за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 177, де ОСОБА_8 добровільно передав свій ноутбук «Toshiba Satellite С 50-В-14-D» чорного кольору, серійний номер 9Е217088Р, з зарядним пристроєм, ОСОБА_7 , який його заклав, за що отримав грошові кошти в сумі 700 грн., пообіцявши найближчим часом викупити та повернути належне потерпілому майно. Отримані грошові кошти в сумі 700 грн. ОСОБА_7 витратив на власні потреби.

У подальшому, 27 06 2024 близько 09-00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, не збираючись повертати ноутбук ОСОБА_8 , шляхом зловживання довірою потерпілого, без відома останнього, викупив з ТОВ «Ломбард «Перший», що розташований за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 177, ноутбук «Toshiba Satellite С 50-В-14-D» чорного кольору, серійний номер 9Е217088Р, з зарядним пристроєм, та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2650 грн.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок відносно ОСОБА_7 та на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні та просив про їх задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, дійсно, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Так, з оскаржуваного вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 190 КК України ОСОБА_7 вчинив 27 червня 2024 року. Діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 у розмірі 2650 грн.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3 028 грн, тобто на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 190 КК України, становив 3 028 грн.

Відповідно до Вказаного Закону було декриміналізовано крадіжки та шахрайства на суму, меншу за 3028 грн, а згідно із обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачується у заволодінні чужим майном на суму 2650 грн., тобто меншу за 3028 грн.

Разом з тим, колегія суддів не може залишити поза увагою те, що відповідно до ухвали колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 08 2024 року (справа № 278/1566/21) правозастосовна позиція, за якою положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК застосовуються до Закону № 3886-IX, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та суперечить відповідним положенням ст. 58 Конституції України, офіційне і обов`язкове до застосування тлумачення яких здійснив Конституційний Суд України в Рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у випадках, коли змінюються нормативно-правові акти інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція кримінально-правової норми. Сприйняття змін до ст. 51 КУпАП, як змін КК (текст якого не змінювався Законом № 3886-IX) є прямим запереченням правових позицій Конституційного Суду України, за якими подібні зміни не створюють підґрунтя до застосування ст. 5 КК та ст. 58 Конституції України, у зв`язку з чим, вказана справа була передана на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду з метою формування єдиної правозастосовної практики.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів на теперішній час позбавлена можливості розглянути вказане кримінальне провадження по суті та задовольнити апеляційні вимоги прокурора, оскільки не сформована єдина правозастосовна практика щодо застосування положень ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК до Закону № 3886-IX.

На переконання колегії суддів, на даний час вирок суду відносно ОСОБА_7 слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 08 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4