ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2248/24 Справа № 216/619/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника: ОСОБА_7 , який діє в інтересах

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого

ОСОБА_10

обвинуваченого: ОСОБА_10 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 та обвинуваченому ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 та обвинуваченому ОСОБА_8 до 01 серпня 2024 року включно.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 . В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю. На обґрунтування своїх вимог вказує, що ухвала суду постановлена без надання юридичної оцінки ризикам, які були зазначені стороною захисту при розгляді клопотання.

Звертає увагу, що Європейським судом з прав людини за заявою ОСОБА_8 відкрито провадження щодо надмірного та безпідставного тримання останнього під вартою.

Крім того, звертає увагу, що свідок ОСОБА_11 зазначила, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за адресою по інкримінованому обвинуваченню, не перебували та злочин не вчиняли.

Вказує, що матеріали провадження не містять будь-яких доказів, на підтвердження, яким чином звільнення обвинуваченого з-під варти може бути небезпечним для результатів судового провадження. Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_8 знаходився у розшуку, впливав на свідків чи іншим чином перешкоджав кримінальному провадженню.

Наголошує на відсутність достатніх підстав для тримання ОСОБА_8 під вартою. Вказує, що по даному кримінальному провадженню всі докази перебувають у володінні прокурора та суду, а тому ОСОБА_8 не зможе їх спотворити, знищити або сховати.

Захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю, із забороною з 22-00 до 05-00 залишати визначене місце проживання. На обґрунтування своїх вимог вказує, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зав`язків з державою, у якій його переслідують. Враховуючи дані про особу ОСОБА_10 приводить до висновку про безпідставність існування такого ризику.

Вказує, що стороною обвинувачення не надано достатнього обґрунтування ризику ухилення з вказівкою на конкретні докази.

Наголошує, що ОСОБА_10 тривалий час перебуває під вартою без належного доведення стороною обвинувачення підстав продовження щодо нього виняткового запобіжного заходу. Крім того, останній позитивно характеризується, має власне житло на території Кривого Рогу.

Вказує, що стороною захисту неодноразово наголошувалось про неприпустимість такого гуртового продовження строку тримання під вартою без належного обґрунтування існування ризиків щодо кожного обвинуваченого індивідуально, а не загальними фразами щодо всіх обвинувачених разом. Однак вказані зауваження залишались без уваги, судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду, оскільки не згоден з прийнятим рішенням.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України та ОСОБА_10 обвинувачується у ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України.

10.08.2022 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10.08.2022 року ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу кожного обвинуваченого окремо, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 та ОСОБА_10 можуть здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Прокурор, у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та окремо щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , належним чином обґрунтував наявність ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Зазначив, що є дійсними ризики переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовжити вчиняти дане правопорушення.

За змістом ст.199 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження, суд, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою. Разом з цим, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 можуть переховуватись від органу досудового слідства та/або суду є те, що вони, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ними кримінальне правопорушення, можу навмисно переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім того, ОСОБА_8 25.02.2014 притягувався до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 187 КК України. Ризиком того, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 можуть незаконно впливати на потерпілого та свідків є те, що їм відомі місця проживання, потерпілого, свідків а тому шляхом здійснення тиску можуть перешкоджати встановленню істини у справі. Ризиком того, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 можуть вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за корисливі тяжкі злочини, ОСОБА_10 також раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини та злочин у сфері незаконного обігу наркотиків, хоча наразі в силу ст. 89 КК України вважається не судимим.

Колегія суддів, належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою прийшла до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 та обвинуваченому ОСОБА_10 , по теперішній час, враховуючи строк тримання останніх під вартою та стадію судового розгляду. не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, враховуючи характер кримінальних правопорушень, що інкримінуються та спосіб їх вчинення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 , у останніх відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Разом з тим, заявлені прокурором ризики є цілком ймовірними та чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи захисників про необґрунтованість заявлених ризиків є такими, що не заслуговують на увагу.

Доводи сторони захисту щодо оспорювання фактичних обставин кримінального правопорушення, за яким ОСОБА_8 та ОСОБА_10 пред`явлене обвинувачення не є предметом даного апеляційного провадження, оцінка доведеності вини останніх буде надана судом першої інстанції при ухвалені остаточного рішення.

При продовжені міри запобіжного заходу враховані обставини щодо осіб обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які наведені в апеляційних скаргах їх захисників, однак зазначених даних не достатньо для обрання їм більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи характер та обставини інкримінованого кримінального правопорушення та наявність заявлених ризиків.

З урахуванням тяжкості пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_8 та обвинуваченому ОСОБА_10 , обвинувачення, дати затримання останніх, колегія суддів не вбачає надмірної тривалості тримання їх під вартою.

На даний час, таке обмеження права обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 та обвинуваченому ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді