В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року Справа № 608/1399/24

Номер провадження1-кп/608/298/2024

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові кримінальне провадження № 0000094, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, працюючого механіком на Збаразькому горілчаному заводі, не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в лютому 2024 року, проїжджаючи об`їзною дорогою М-19 сполученням Доманево Ковель- Чернівці-Тереблече неподалік с. Угринь Чортківського району Тернопільської області, побачив земельну ділянку зі скалистою місцевістю неподалік дороги, та зупинившись і оглянувши її, виявив наявність каменю, який би міг пригодиться йому в господарстві, а саме: при проведенні ремонтно - будівельних робіт.

В подальшому, у ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме: каменю із урочища, яке знаходиться поблизу с. Угринь, Чортківського району, Тернопільської області.

Так, 23 лютого 2024 року близько 11 години ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний намір, прибув за невстановлених досудовим розслідуванням обставин на земельну ділянку поблизу с. Угринь, Чортківського району, Тернопільської області, яка знаходиться у кварталі 65 Білецького лісництва філії «Чортківське лісове господарство» Державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Ліси України». Згідно з проектом створення, вказаний квартал входить до території загально зоологічного заказника місцевого значення «Звіринець-Білецький», оголошеного рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 30 червня 1986 року № 198 «Про затвердження переліку державних загально зоологічних заказників місцевого значення» і належить до природно-заповідного фонду України. В порушення правил охорони розробки надр, передбачених ст. 16 Кодексу України про надра, яка встановлює загальні правила ліцензування діяльності стосовно використання надр, всупереч ст. ст. 19, 20 Кодексу України про надра, ст. ст. 57, 125, 126 Земельного кодексу України, які встановлюють порядок виникнення права використання земельної ділянки, а також порушивши вимоги ст. 56 Кодексу України про надра, які стосуються основних правил охорони надр, не маючи спеціального дозволу та гірничого відводу на користування надрами та видобуток корисних копалин, діючи умисно та переслідуючи корисливий мотив, за допомогою металевого лому, розпочав видобування корисної копалини, а саме: геологічної породи біогенного вапняку, який згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року (в редакції від 28.12.2011 №1370) «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, та внаслідок своєї злочинної діяльності незаконно видобув 0,02 метра кубічних породи.

Внаслідок незаконного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення на території природно-заповідного фонду, ОСОБА_3 спричинив Заводській об`єднаній територіальній громаді матеріальну шкоду на загальну суму 2500 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати, зважаючи на визнання ним вини, добровільне відшкодування шкоди.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами у кримінальному провадженні, що були зібрані в процесі досудового розслідування і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Оскільки, фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності його позиції, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, дослідження фактичних обставин кримінального провадження слід обмежити допитом обвинуваченого та дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого і його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене на території природно-заповідного фонду.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З врахуванням таких вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 вищевказаного Кодексу є тяжким злочином та обирає щодо обвинуваченого покарання в межах санкції ч. 3 ст. 240 КК України у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, визнав вину, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та постійне місце проживання і роботи, відсутність обставин, які обтяжують покарання, добровільне відшкодування ним шкоди, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, а тому до нього слід застосувати ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків.

Суд вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для

виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Суд вважає за необхідне застосувати у кримінальному провадженні спеціальну конфіскацію, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пп 1, 4 ч.1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Враховуючи, що санкція інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 240 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати до обвинуваченого заходи кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації майна, одержаного внаслідок вчинення кримінального правопорушення та майна пристосованого та використаного як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення .

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У межах кримінального провадження органом досудового розслідування заявлено судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні для проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, вартістю 4543, 68 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, витрати на проведення такої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Оскільки, суд вже дійшов висновку про спеціальну конфіскацію речових доказів на користь держави, тому арешт накладений на них, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 240 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки.

Відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один ) рік та з покладенням відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язків :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Застосувати спеціальну конфіскацію щодоречових доказів: трьох пластикових ящиків, заповнених каменем, металевого предмету продовгуватої форми, одної пари рукавиць з надписом «Doloni», трьох частин зразків каменю, які зберігаються в камері речових доказів Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, вилучивши їх в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/120-24/2950-ФХД від 20.03.2024 в сумі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Згідно з оригіналом

Суддя /підпис/

Вирок набрав законної сили «____» __________________ року.

Оригінал вироку знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах справи № 608/1399/24.

Суддя: ОСОБА_1

Копію вироку видано «_____» _____________________року

Секретар: