ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №631/268/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1709/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.146, п.13 ч.2 ст.115 КК України КК України

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 травня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-17.12.2013 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн;

-28.01.2015 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі;

-26.01.2017 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 10 років позбавлення волі. 01.09.2022 року звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання,

засуджено:

-за ч.1 ст.146 КК України на 2 роки позбавлення волі;

-за п.13 ч.2 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1, 2 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання - 13 років позбавлення волі.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, ОСОБА_8 16 грудня 2023 року в вечірній час доби, близько 19 години 00 хвилин, більш точного часу встановити не виявилось можливим, як на стадії досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, перебуваючи в житловому будинку за місцем проживання своєї співмешканки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин вчинив сварку із тіткою останньої - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ході якої він, перебуваючи в житловій кімнаті цього будинку, діючи із прямим умислом, направленим на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , із особистих неприязних мотивів, одягнув останній, яка на той час перебувала в положенні лежачи на дивані, на голову поліетиленовий пакет, обмеживши доступ повітря, від чого ОСОБА_10 втратила свідомість. Після цього, з метою подолання її можливого опору, ОСОБА_8 зв`язав їй руки в ділянці передпліччя та ноги в ділянці гомілок мотузкою, а потім, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_10 , перебуваючи в положенні стоячи на підлозі зверху над нею, накинув на шию ОСОБА_10 фрагмент мотузки, руками затягнув його і став утримувати доти, поки вона перестала подавати ознаки життя.

У результаті цих дій ОСОБА_8 настала смерть потерпілої ОСОБА_10 , причиною якої є механічна асфіксія внаслідок удавлення з утворенням странгуляційної борозни, яка по ступеню тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що були небезпечними для життя згідно з п.п.2.1.1а, 2.1.2, 2.1.3у Правил cудово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Після заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , з метою приховування слідів злочину, способом волочіння, перемістив її труп у сусідній будинок, за адресою: АДРЕСА_2 , де його і залишив.

Окрім того, 16 грудня 2023 року у вечірній час доби, більш точного часу встановити не виявилось можливим, як на стадії досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, у ОСОБА_8 , який перебував у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою змусити її не повідомляти правоохоронні органи про вчинення ним особливо тяжкого злочину.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного ним діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, в період часу з 19 години 00 хвилин 16 грудня 2023 року по 17 годину 00 хвилин 19 грудня 2023 року, проти бажання потерпілої ОСОБА_9 , незаконно позбавив її волі та змоги вільно пересуватись та залишати місце свого знаходження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначив, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував, що ОСОБА_8 вчинив умисний особливо тяжкий злочин; обставини скоєння злочину, які свідчать про чітко виражену антисоціальну спрямованість, зневажливе ставлення до закону та загальноприйнятих норм моралі; раніше вже притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисного вбивства та замаху на умисне вбивство з призначення покарання у виді позбавлення волі, однак це не призвело до позивних змін в особистості обвинуваченого, який знову менше ніж за два роки знову вчинив умисне вбивство. Відзначив, що ОСОБА_8 не працевлаштований, не має стабільного доходу, не одружений, має не зняту не погашену в законному порядку судимість. Просить ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання:

-за ч.1 ст.146 КК України 2 роки позбавлення волі;

-за п.13 ч.2 ст.115 КК України довічне позбавлення волі.

На підставі ч.1, 2 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 остаточне покарання довічне позбавлення волі.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку обвинуваченого та йог захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини кримінальних правопорушень і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.146, п.13 ч.2 ст.115 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував цих вимог закону.

Приймаючи таке рішення суд послався на те, що обвинувачений раніше судимий, однак усі попередні злочини вчинив у неповнолітньому віці, його з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, визнавши останні три обставини пом`якшуючими покарання та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів.

Також судом було враховано молодий вік обвинуваченого, осуд своїх вчинків, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілої ОСОБА_9 , а також пробачення потерпілої.

Однак, суд при призначенні покарання у повній мірі не врахував, що ОСОБА_8 будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за вчинення умисного вбивства та замаху на умисне вбивство, невдовзі після відбуття покарання за ці злочини, знову вчинив особливо тяжкий злочин умисне вбивство.

Також суд залишив поза увагою обставини вчинення вбивства, згідно яким, обвинувачений спочатку одягнув потерплій ОСОБА_10 поліетиленовий пакет на голову, обмеживши доступ повітря, від чого остання втратила свідомість. Після чого з метою подолання можливого опору, зв`язав останній руки в ділянці передпліччя та ноги в ділянці гомілок, після чого з метою вбивства накинув на шию ОСОБА_10 фрагмент мотузки, затягнув та утримував доти, поки настала смерть останньої в наслідок механічної асфіксії. При цьому, в кімнаті будинку, під час вбивства потерпілої ОСОБА_10 перебувала її племінниця ОСОБА_11 і всі дії відбувалися в її присутності.

Санкція п.13 ч.2 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Довічне позбавлення волі є винятковою мірою покарання, яка застосовується у випадках, коли інші способи виправлення обвинуваченого не є можливим.

Зазначені вище обставини вчиненого злочину та дані про особу ОСОБА_8 свідчать про те, що останній становить постійну і серйозну загрозу для суспільства, а інші, менш суворі заходи, окірм як довічне позбавлення волі, не здатні забезпечити захист суспільства і справедливість.

З огляду на наведене, ураховуючи обставини провадження та особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, і для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів застосування до нього позбавлення волі на певний строк буде недостатнім, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання, передбачене ст.64 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.2 ст.409 КПК України вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати, та відповідно до вимог, передбачених п.2 ч.1 ст.420 КПК України, ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_8 покарання відповідно до положень ст.65 КК України, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, їх наслідків і даних про особу обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання за п.13 ч.2 ст.115 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за п.13 ч.2 ст.115 КК України довічне позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.146 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1, 2 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання довічне позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: