Справа № 296/1377/24
Вирок

Іменем України

18 липня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомир, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент Російської Федерації (далі - рф) ОСОБА_6 , а також інші представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 9 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV), від 21 грудня 1965 року № 2131(ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

20 лютого 2014 РФ розпочато збройну агресію проти України шляхом порушення зс РФ, всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням РФ, порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і РФ про статус та умови перебування Чорноморського флоту РФ на території України від 28 травня 1997 року, для блокування військових частин ЗСУ.

У подальшому 24 лютого 2022 року о 5 годині президентом РФ ОСОБА_6 оголошено про початок спеціальної військової операції на території України. Того ж дня, близько 5 години 10 хвилин зс рф, що діяли за наказом керівництва РФ, здійснено обстріли крилатими та балістичними ракетами аеродромів, військових штабів, складів, підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань.

На виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс РФ, шляхом застосування зброї, незаконно вторглись на суверенну територію України через державний кордон України та здійснили збройні напади на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, цивільні об`єкти, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також здійснюють окупацію окремих частин з числа вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до цього часу та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який востаннє дієм Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 листопада 2023 року № 734/2023 продовжено з 5 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

10 жовтня 2022 року в період часу приблизно з 12 по 14 годину ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні робочого кабінету № 213 ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат», розташованого за адресою: вул. Сергія Параджанова, 127, м. Житомир, будучи достовірно обізнаним про факт розв`язання та здійснення РФ агресивної війни проти України, зокрема шляхом повномасштабного військового вторгнення та тимчасової окупації частини території України, діючи умисно, з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та з метою їх поширення серед оточуючих, у розмові з присутніми особами виправдовував, визнавав правомірною, заперечував збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадського конфлікту, а також заперечував тимчасову окупацію частини території України, висловлюючи, зокрема, наступні твердження: «України як такої не існувало ніколи, це якщо історично заглибитись, ніколи не існувало, території не було цілісної і Росія забирає своє», «НАТО якби руками українців намагається знищити російську державу і якщо загалом піти далі на територію росії, захопити їх і взагалі знищити як державу, Росія захищається як може», «...перед тим як робити якісь страшні дії, наприклад обстріл ракетами, ОСОБА_7 зазвичай попереджає українців. Він каже там, наприклад, не вступайте в НАТО, або не беріть підтримку озброєння від НАТО і тоді не буде обстрілу», «наші ж теж Донбас бомбили... ну, наші ж мирне населення бомблять і бомбили, то чого ти ображаєшся на Росію?», «все одно, Росія навіть якщо бомбить, вона попереджає, вони нічого погано не роблять, ми самі винуваті, підставляємось», «вони нам ставлять умови, ми їх не виконуємо, отож вони нас і бомблять. А що ти хотів?», «...НАТО більше винувате в конфлікті, ніж хто ніби», «НАТО це вбивця, який хоче вбити Росію, а ми це, заказали нас як ісполнітєля, як кілера», «Євросоюз, Європейські країни чи країни НАТО вірніше, вони зараз нарушили договір і перемовини з нами вести, щоб нас приєднати, то Росія на це обідилась...», «Ну да, ОСОБА_7 теж хотів в НАТО, його не взяли і він знаєш, як в пісочниці, от не хочете зі мною грати, то ви мені не друзі, а хто ви мені, вороги…», «Не все так просто, навіть якщо це твоє подвір`я, то ти не маєш права ставити будинок там на 2 метра до паркану, а якщо ти поставив метр до паркану - ти повпливав на сусіда», «Маріуполь знищили Збройні Сили України», «...це обстріляли наші», «... росіяни навіть намагаються його відбудувати, йдуть назустріч і дають роботи людям...», «... Росія тільки по військових об`єктах б`є, а Україна винищує в Донецьку мирне населення», « ну за то ж НАТО з нами воює», «... на Сході зараз Росія воює з НАТО», «…це гібридна війна, там же є якийсь елемент ще іншого, але в основному це воюють наші один проти одного», «... це гібридна війна, але громадянська війна, це в основному, там елемент громадянської війни, це в основному», «А що Крим? Це зелені чоловічки... треба ще доказать, що то росіяни».

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 436-2 КК України, як виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, заперечення тимчасової окупації частини території України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому злочині не визнав. Надав показання, що у ході розмови з ОСОБА_8 не висловлював фраз, якими виправдовував, визнавав правомірною чи заперечував збройну агресію Російської Федерації проти України. Детальні спростування цього навів у вступній промові. У неприязних стосунках з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не перебував.

У ході вступної промови ОСОБА_4 вказав наступне:

«Подія мала місце 10.10.2022. З ранку того дня Росія завдала масованого удару по енергетичній інфраструктурі України. Ситуації того дня передували інші події, які відбулися 08.10.2022, - це був підрив ОСОБА_10 Відповідальність взяли українські спецслужби. На мою думку, характер вибуху на ОСОБА_11 мосту носив символічний характер, а ніж військову необхідність.

Я висловлюю свою позицію. Не мало військової необхідності по двох причинах.

Напередодні, 07.10.2022, був день народження ОСОБА_7 , у зв`язку з чим секретар РНБО ОСОБА_12 на своїй сторінці у соціальній мережі поряд з відео палаючого мосту та розмістив відео пісні ОСОБА_13 . Можливо ця подія мала на меті спровокувати Росію.

Друга причина - виступ ОСОБА_14 , який вказав, «це незаконна будівля, через який йде постачання армії РФ в Криму. Такі об`єкти мають бути зруйновані».

Такі вислови були не зовсім обґрунтовані. На той час були окуповані українські території 4-х областей, які надавали можливість здійснювати постачання в Крим через території окупованих областей. Тому 10.10.2022 масований ракетний обстріл України мені виявлявся, як відповідь на обстріл Керченського мосту.

За офіційними даними Генерального штабу ЗСУ щодо масового ракетного удару по 11 областях України та м. Києву РФ використала 84 ракети, з яких 43 було збито, та 24 БПЛА, з яких 13 було збито. Співставляючи офіційні дані по руйнуванню, постраждало 110 об`єктів. Більшість об`єктів постраждало саме від уламків збитих ракет. Шкода, яка завдана того дня, ті ризики, яким піддавалися мирні жителі, викликали у мене сумніви з приводу виваженості прийняття політичним керівництвом рішення про підрив Кримського мосту. Воєнного значення цього не мало.

В світлі цих подій відбулася розмова з ОСОБА_15 .

Розмову розпочав ОСОБА_16 Зайшов до мого кабінету. Почав говорити про окупантів та їх злочинні дії.

Будучи переконаним у своїй свободі висловлювати думку, зазначив у контексті подій, що, разом з тим, непотрібно списувати відповідальності влади в цих подіях, пов`язуючи підрив ОСОБА_11 мосту з ракетним обстрілом.

ОСОБА_17 сказав, що українська влада вправі робити все, що вважає за необхідне, а масований ракетний обстріл розглядає, як терористичний акт окупантів.

Переконавшись, що співрозмовник підтримує будь-які рішення нашої влади, незважаючи, які загрози ці рішення можуть нести для населення, на цю тему продовжувати розмову не став.

ОСОБА_17 приписує мені слова «Перед тим, як застосувати зброю проти України, РФ ставить умови та попереджає про це», а також приписує фразу «Вони нам ставлять умови, а ми їх не виконуємо, отож вони нас і бомблять». Я цього не говорив, а ці фрази свідок стверджує, виходячи з ситуації, яку я описав, тобто в причинно-наслідковому зв`язку, які я висловив щодо ракетного обстрілу через завдання удару по Кримському мосту.

Якщо управління розвідки дійсно мало дані про масове застосування ракет по об`єктах енергетики, то хоча б можна було не давати інформаційного приводу РФ у вигляді підриву мосту. В іншому випадку ракетний обстріл розглядався б як теракт проти цивільної інфраструктури беззастережно. Тобто я говорив про те, що не потрібно було українській владі давати підстави для легітимізації того обстрілу. Тоді для всього світу цей обстріл мав би ознаки чистого тероризму.

На мою репліку щодо того, що населенню потрібно більше остерігатися застосування установок ППО, установлених над населенними пунктами, ніж випущених на стратегічні об`єкти ракет та БПЛА, ОСОБА_16 відповів, що якщо б Росія не запускала ракети, то й уламки не летіли б на мирних, з чим не можна не погодитись. Тому розмову на цю тему ми не продовжували.

З цього епізоду ОСОБА_16 перекручує мої фрази «Бомбардують, знищують військову інфраструктуру, а мирне населення не трогають, бо ми самі винуваті, що не пішли на їх умови», чого я не говорив. Більше ми цієї теми не торкалися.

Ми не торкалися теми ведення бойових дій і особливо не торкалися подій 2014 року, коли населені пункти внаслідок зустрічного вогню просто стиралися з лиця землі і страждало мирне населення, а лише обговорювали обстріли мирних територій України.

Хід моїх думок стосувався не виправдування ракетної атаки, як відповіді за підрив мосту, а саме невиваженого, на мій погляд, політичного рішення про цей підрив, який став для Росії поштовхом для наступного ракетного обстрілу.

Виправдовувати обстріли, які мають за мету нашкодити критичній цивільній інфраструктурі, - це нонсенс. Я проти застосування будь-якої зброї проти мирного населення. Також вважаю, що досягти миру можливо лише шляхом мирної дипломатії та виваженої зовнішньої політики.

ОСОБА_16 відповів, що якби окупант не запустив ракети, то уламки не летіли б на мирних, на що я запитав: «То ти не вважаєш, що наші Донецьк бомбили?».

Нагадаю, що 19.09.2022 Українська правда повідомила про заяву мера Донецька про обстріл міста 9 снарядами зі сторони ЗСУ по автобусній зупинці, магазину і банку, внаслідок чого загинуло 13 місцевих. Про це інформаційне агентство заявило, посилаючись на телеграм-канал мера. Разом з тим, з боку України коментарів з цього приводу не надходило. Враховуючи, що місто на той час знаходилось під контролем проросійських формувань, я сподівався почути від співрозмовника версію, по якій окупаційна влада мала мотив для здійснення теракту на підконтрольній території. Проте таких мотивів від співрозмовника не почув.

ОСОБА_18 почув, що внаслідок удару по житловому будинку в м. Житомирі в районі Богунської лікарні загинула дівчинка і це свідчить про теракт проти населення, на що я відповів, що це дивно, що в досяжності кількох десятків метрів знаходилась база 95 бригади і це більше схоже на невлучання в ціль.

Фраз «все одно Росія попереджає, нічого поганого не робить, ми підставляємося, «вони нам ставлять умови, а ми їх не виконуємо» я не говорив.

З приводу НАТО я спитав, чи співрозмовник задувався про причини початку війни зі сторони Росії, тому що все виглядало, що це нічим не вмотивована агресія. Що російська сторона навіть не намагається пояснити початку свого повномасштабного вторгнення. Але я запитав його, чи відомо йому версія ОСОБА_7 щодо причин повномасштабного вторгнення в тому, що причинами початку СВО є убезпечення розміщення на території України сил НАТО.

ОСОБА_16 відповів, що при чому тут НАТО. Більше ми цієї теми не обговорювали, а переключилися на роль НАТО в Україні.

Я сказав, що не буде він заперечувати, що країни НАТО беруть активну участь у цій війні, забезпечуючи фронт зброєю, здійснюючи підготовку солдат, передаючи дані розвідки, надаючи консультації і таке подібне. Враховуючи тривалий час холодної війни між СРСР і країнами блоку НАТО це може призвести до більшої ескалації.

Враховуючи напружені відносини між НАТО і Росією щодо розширення його на схід і враховуючи складне геополітичне розташування, фактично знаходячись на одному кодоні з НАТО, а на другому з Росією, чи не краще було б зберігати нейтральний статус, а не провокувати ще більшу ескалацію.

ОСОБА_16 відповів, що держава Україна має робити все, що вважає за необхідне, як і вступ у НАТО.

Я сказав, що це безрозсудно ігнорувати інтереси сусідів, чим наражати себе на небезпеку. Я навів приклад із власного досвіду, коли сусід хотів поставити дровника впритул до паркану, щоб знехтувати протипожежними нормами та наразити мене на ризики. Типу, що дипломатія тонка річ, особливо в тих складних умовах, в яких перебуває Україна.

До того ж Росія згідно з офіційної заяви комісії уряду США з безпеки та співробітництва в Європі та публічної інформації має розпастися на окремі республіки, та навіть з`явилася карта щодо такого поділу.

Хочу нагадати про карту поділу Росії в робочому кабінеті ОСОБА_19 …

За ознаками посередницької війни я висловив думку про те, що НАТО воює з Росією на території України… Будь-яка країна, що постачає зброю, бере участь у війні.

Це було не виправдування агресії, а виваженість зовнішньої політики країни.

З приводу громадянської війни фразу «воюють українці виключно з іншими українцями, то це громадянська війна» я не говорив. Фрази вирвані з контексту, перекручені.

Насправді йшлося про те, що оскільки окуповані території України, Донецької, Луганської областей, в яких діють збройні формування ЛДНР, в яких воюють українці, яких до 2014 року ми вважали українцями, зараз продовжуємо вважати українцями. Якщо ми визнаємо території українськими, а людей не вважаємо українцями, то ми воюємо за територію.

Я вважаю населення окупованих Донецької та Луганської областей українцями, а тому їх участь у збройних формуваннях ЛДНР, які з 2014 року підтримувались РФ зброєю, іншою допомогою, а з початку повномасштабного вторгнення 2022 року вони увійшли до складу збройних формувань РФ, воюють проти України, то, на мою думку, це говорить про те, що в тому числі донецькі і луганські, які воюють у цих підрозділах, воюють проти України.

І з тої точки зору, якщо їх вважати українцями, і вони воюють проти України, я й сказав, що українці воюють з українцями. Якщо я їх вважаю українцями, то не тільки РФ воює з Україною, а й у тому числі українці з українцями. Як і було під час Першої світової війни, коли частині українців в Австро-Угорщині воювали проти українців, які були у складі Російської імперії.

Я наголосив, що бачу в цьому прояви гібридної війни, а саме, коли воюють не чисто дві сторони РФ та Україна, а ще у складі РФ воюють українці. Саме це малося на увазі гібридної війни.

З приводу зелених чоловічків приписана мені фраза «треба ще доказати, що це зелені чоловічки» є вигадкою.

Під час розмови ми торкнулися теми Криму. Я сказав, що «Крим, - а треба ще розібратися», а потім не закінчив фразу, тому що я не хотів продовжувати цієї теми. Цю фразу закінчили за мене свідки та експерти. Насправді, що малося на увазі.

Як на мене, роль російських військових у подіях Криму є значно перебільшеною, оскільки здача Криму була викликана слабкістю політичного керівництва України, зрадою і підкупу силових відомств, які пішли на угоди з окупантами, зрадою військових, які не чинили спротив по захопленню півострову.

Якщо довіряти інформації, Крим був захоплений силами двох сотень російських військових без розпізнавальних знаків. Тому для мене роль зелених чоловічків дещо перебільшена. Основна проблема здачі Криму була в тому, що нас зрадили силовики та військові. Я не знаю, в чому полягала роль російських військовослужбовців. Можливо їх роль була, як перемовників у підкупі силовиків та військових.

З приводу фрази «України, як такої, не існувало» розмова з ОСОБА_20 на цю тему була раніше. Ми з ОСОБА_21 працювали в одному кабінеті і мали можливість перемовлятися. Розмова відбулася в контексті книги, прочитаної мною «Україна-Русь», ОСОБА_22 .

В контексті цього було сказано, що історична назва нашої держави зовсім не Україна, а Русь. Назви України в історичній праці не було. Проте у нас була назва «Русь» і населення називалось русинами або русичами. Це було б чудово, якби історична назва повернулася. Мені було б більш справедливо повернути назву. Я висловив свою позицію…»

Свідок ОСОБА_9 надала показання, що до події разом із ОСОБА_4 працювала на ТОВ «Альянс-Імекс» близько чотирьох місяців. Підприємство було розташоване на території ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат». Між нею та ОСОБА_4 були суто робочі відносини. Неприязних відносин не було. Працювали в одному кабінеті. Може охарактеризувати його як відповідального працівника. Водночас у ОСОБА_4 були проросійські погляди. Політика ОСОБА_7 йому імпонувала.

Також з нею працював ОСОБА_17 , з яким вони одружилися у грудні 2022 року. На момент події з ОСОБА_17 були стосунки як із знайомим.

У жовтні 2022 року відбувалися масові ракетні обстріли Російською Федерацією території України.

10 жовтня 2022 року після чергового обстрілу вона, ОСОБА_17 та ОСОБА_4 перебували біля бомбосховища. Коли повернулися до робочого кабінету, між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 зав`язалася розмова щодо агресії Російської Федерації.

У ході розмови ОСОБА_4 казав, що ОСОБА_7 робить правомірні дії. Перед тим, як обстрілювати, попереджає про обстріли. Стверджував, що Росія обстрілює тільки військові об`єкти. Заперечував збройну агресію Росії. Наголошував, що не існує прямого збройного конфлікту між Росією та Україною. Щодо «зелених чоловічків» казав, що не доведено хто це - українці чи росіяни.Казав, що з боку росії нападу на Крим не було.

Це не був обмін думками. Зі сторони ОСОБА_4 розмови носили переконливий характер. Називав її нацисткою. Показував Телеграм-канал із номером російського мобільного телефону. Також казав, що не треба було Україні вступати в НАТО, тоді не було б вторгнення.

Також від ОСОБА_4 звучали фрази «України, як такої, не існувало», «НАТО руками України намагається знищити росію», «перед тим, як обстрілювати Україну, ОСОБА_7 попереджає про обстріли» «триває війна між НАТО та росією руками українців».

Озвучував також, що ОСОБА_23 не взяли в НАТО і вони на це ображені. Маріуполь обстрілюють українці, а росіяни відбудовують; фактично з 2014 року існує громадянський конфлікт між українцями; українці стріляють по мирних об`єктах; росія воює з НАТО.

ОСОБА_4 виправдовував дії Росії, від нього не звучало що це агресія Росії. Про громадянську війну казав, що це початок конфлікту на Донбасі та ніякого вторгнення в Україну не було.

Свідок ОСОБА_17 надав показання, що у 2022 році працював на ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат», на території якого також здійснювало свою діяльність ТОВ «Альянс-Імекс», на якому працювала ОСОБА_24 .

З ОСОБА_21 на той час були робочі відносини. Після цієї події з ОСОБА_21 почали частіше спілкуватися. Спілкування переросло у романтичні відносини та в грудні 2022 вони одружилися.

Також на ТОВ «Альянс-Імекс» працював ОСОБА_4 . До події був знайомий з ним кілька місяців. Особистих неприязних відносин до нього не було. Сприймав його, як розумну та освічену людину. До цієї розмови з ним бачився 3-4 рази.

10.10.2022 Російська Федерація в черговий раз наносила ракетні удари по території України. Після відбою повітряної тривоги висловив своє невдоволення діями російської федерації, після чого з ОСОБА_4 зав`язалася розмова, у ході якої він почав виправдовувати російську агресію. Під час розмови була присутня ОСОБА_25 .

ОСОБА_4 казав, що Україна бомбила Донбас, що не все так однозначно, Росія захищається, а Україна атакує мирних людей. Говорив, що НАТО це вбивці, українські бійці виконавці вбивства, а Росія - жертва. Росія попереджає про атаки та стріляє лише по військових об`єктах. Пояснював, що ОСОБА_23 примусили воювати. Українці вбивали українців в Донецьку, це НАТО воює з Росією. Про «зелених чоловічків» казав, що ще треба визначити хто це був росіяни чи українці, Росія не пов`язана з ними, ОСОБА_7 образився на те, що їх не взяли в НАТО.

ОСОБА_4 стверджував, що в війні винувата не Росія, а саме Україна. З приводу м. Маріуполь казав, що ми самі себе бомбим та треба розбиратись хто його бомбив, у нього є відомості про те, що це не російські військові бомбили Драматичний театр в м. Маріуполь. Казав, що ми бомбили Донбас самі, на сході України громадянська війна, це гібридна війна з елементами громадянської, нас закликають вбивати росіян, України як держави не існувало ніколи. Україну використовують як кілера, а НАТО це замовник, якій знищує Росію.

У ході розмови ОСОБА_4 намагався впливати та переконувати у своїй правоті.

Свідок ОСОБА_26 надав показання, що працює директором ТОВ «Мекопрінт Україна». З серпня 2021 року на товаристві на посаді головного бухгалтера працював ОСОБА_4 .

У ході спілкування ОСОБА_4 , як до повномасштабного вторгнення Російської Федерації так і після, заперечував, що триває війна між Україною та Росією. Свої висловлювання аргументував тим, що війна не була оголошена. Захоплювався Сталіним, вважав його хорошим менеджером. Після повномасштабного вторгнення РФ завжди уникав відповіді на патріотичне привітання «Слава Україні!» та казав «слава богу».

Категорично не погоджувався з такою його позицією та просив на ці теми з ним не спілкуватися.

Після закінчення річного контракту було вирішено не продовжувати трудові відносини з ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_27 надав показання, що разом із ОСОБА_4 упродовж 2021-2022 років працювали на ТОВ «Мекопрінт Україна». Їх робочі місця знаходились в одному кабінеті. У ході спілкування ОСОБА_4 висловлював думку, що між Україною та Росією немає війни, навіть після 24.02.2022. Казав, що Бандера для нього негативний герой, а в Україні має бути президентом така особа, як ОСОБА_28 . На патріотичне привітання «Слава Україні!» ніколи не відповідав. Казав, що це «бандерівське привітання».

Свідок ОСОБА_29 надала показання, що працювала бухгалтером на ТОВ «Мекопрінт Україна». На цьому ж підприємстві на посаді головного бухгалтера працював ОСОБА_4 .

Відносини з ОСОБА_4 були робочі. Під час спілкування ОСОБА_4 висловлював проросійські погляди. Стверджував, що війни з Росією немає. Про Бандеру говорив, що це не його герой. Також казав, що Крим нічий, ні український, ні російський.

Судом були безпосередньо оголошені та досліджені в якості доказів документи, надані стороною обвинувачення, у яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 03.01.2023 за ч. 1 ст. 436-2 КК України;

- повідомлення начальнику СВ УСБУ в Житомирській області про виявлене кримінальне правопорушення від 02.01.2023, відповідно до якого Житомирським РВ УСБУ в Житомирській області в ході здійснення оперативно-службової діяльності отримано інформацію про ймовірну причетність громадянина України ОСОБА_4 до протиправної діяльності, яка містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, а саме ОСОБА_4 в період з квітня по жовтень 2022 року, перебуваючи на робочому місці, на території ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат», в розмовах з іншими співробітниками вказаного товариства, неодноразово виправдовував та заперечував збройну агресію російської федерації проти України, розпочату в 2014 році, а також переконував останніх в правомірності здійснення ракетних обстрілів представниками збройних формувань Російської Федерації по території України.

Також ОСОБА_4 заявляв про те, що саме Збройні Сили України здійснюють обстріли цивільних об`єктів на Донбасі, винищуючи мирне населення, зокрема, в АДРЕСА_3 , а збройні сили російської федерації завдають ударів виключно по військовим об`єктам України, при цьому відмічав, що якщо збройні сили РФ здійснюють влучання по цивільним об`єктам України, то це через те, що українські військові знаходяться поряд з цими об`єктами або безпосередньо в них. Схвалював дії президента російської федерації ОСОБА_6 .

Разом з тим, ОСОБА_4 заявляв про те, що Російська Федерація була вимушена напасти на Україну для захисту своїх національних інтересів, через те, що Україна намагалась вступити до блоку НАТО, та те, що на території України Російська Федерація воює саме з НАТО, а не з Україною, яка, на його думку, є лише інструментом в руках НАТО. При цьому, на Сході України громадяни України воюють з іншими громадянами України, які хотіли визнати незалежність своїх територій та ставив під сумнів участь російських військових в анексії території АР Крим в 2014 році;

- рапорт оперуповноваженого Житомирського РВ УСБУ України в Житомирській області від 02.01.2023 про виявлене кримінальне правопорушення, а саме, що в діях громадянина України ОСОБА_4 вбачається виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України;

- постанову першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_30 від 04.01.2023 про визначення групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000003 від 03.01.2023;

- постанову старшого слідчого в ОВС СВ Управління СБ України в Житомирській області ОСОБА_31 від 27.03.2023 про призначення у кримінальному провадженні №0000003 від 03.01.2023 лінгвістичного дослідження;

- доручення слідчого в порядку п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України від 06.01.2023;

- протокол огляду від 09.01.2023, відповідно до якого проведено огляд оптичного носія інформації із відеозаписом допиту свідка ОСОБА_25 - DVD-R диска марки «MyMEDIA» з нанесеним позначення на ньому у вигляді тексту «Додаток до протоколу допиту свідка ОСОБА_25 від 06.01.2023. Слідчий (підпис) ОСОБА_32 ».

Оглядом встановлено, що під час слідчої дії допиту свідка ОСОБА_25 , остання пояснила, що ОСОБА_4 є її колишнім співробітником, разом працювали орієнтовно з квітня 2022 року по жовтень. На даний час не спілкуються. Неприязні взаємовідносини були лише на основі політичних поглядів, а також через те, що відбувається в Україні, на рахунок війни. Були відкриті розмови на тему війни, дуже багато обговорювали, однак ОСОБА_4 виражався на рахунок України та Українського народу неприязно, та всі, хто тут живуть - нацисти. В основному ініціатором розмов на тему війни був ОСОБА_4 , та зазначав, що збройна агресія на території України вона є правомірною, підтримує всі їхні дії, всі обстріли.

Обговорювали новини, які відбувались, наприклад, трагічні обстріли ОСОБА_33 в полоні, те, що відбувалось в Маріуполі, в Херсоні, всі - всі події в Бучі трагічні. ОСОБА_4 завжди казав, що це роблять Збройні Сили України, тому що вони винищують наш народ спеціально, провокуючи росіян на те і звинувачуючи їх в тому, що це саме їхні дії. Говорячи про саму Україну, чому російські дії є правомірними: України як такої не існувало ніколи, цілісної території не було і Росія забирає своє. Під час розмови ще з одним нашим колегою ОСОБА_15 , ОСОБА_34 говорив, що події, які відбуваються в Україні - це холодний конфлікт, історичний, який вже роками тягнеться між НАТО і Росією. НАТО якби руками українців намагається знищити російську державу і якщо загалом піти далі на територію Росії, захопити їх і взагалі знищити як державу, Росія захищається як може. Україна має бути нейтральною територією, з його слів, між НАТО і Росією, тобто ніхто не має тут, як сказати, влазити в наше законодавство, так, окрім Росії, це наші взаємовідносини. Ми маємо підтримати свого старшого брата і оці всі конфлікти, перед тим, як робити якісь страшні дії, наприклад, обстріл ракетами, ОСОБА_7 зазвичай попереджає українців.

Навела майже дослівно цитати ОСОБА_4 «зелених чоловічків не існує, НАТО проводить спецоперацію в Україні руками українців, України як такої не існує, дуже багато нациків, навіть не нацистів, а нациків...». Також зазначила, що ОСОБА_4 вважав, що всі дії РФ правомірні. Росіян, як таких, на Сході не було, зараз невідомо. Російська армія не обстрілює мирних жителів, це все роблять Збройні Сили України. Росія себе захищає;

-протокол огляду від 10.01.2023, відповідно до якого проведено огляд оптичного носія інформації із відеозаписом допиту свідка ОСОБА_17 - DVD-R диска марки «MyMEDIA» з нанесеним позначення на ньому у вигляді тексту «Додаток до протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 06.01.2023. Слідчий (підпис) ОСОБА_32 ». Під час слідчої дії допиту свідка ОСОБА_17 , останній пояснив, що ОСОБА_35 йому знайомий, працювали на одному підприємстві, декілька раз вітались в кабінеті і один раз, саме більше з ним спілкувались 10 жовтня 2022 року. Під час розмови ОСОБА_4 виправдовував дії рф, говорив: «Чому ти так? Наші ж теж Донецьк бомбили», «Ну наші ж мирне населення...», «Мирне населення наші ж бомблять і бомбили, то чого ти ображаєшся на росію?». Він вважає, що ми там винищуємо мирне населення в Донецьку, і винищували, а росія вирішила на захист стати і б`є тільки по військових об`єктах, а Україна винищує в Донецьку мирне населення. Також говорив: «Все одно, росія навіть якщо бомбить, вона попереджає, вони нічого погано не роблять, ми самі винуваті, підставляємся. Вони нам ставлять умови, ми їх не виконуємо, отож вони нас і бомблять. А що ти хотів? Вони ж...», «Ну за то ж НАТО з нами воює!». Що стосується бомбардування, він казав, що російська армія, чи росія, чи російські збройні сили бомбардують, знищують нашу військову інфраструктуру, мирне населення не трогають, і все виключно із-за того, що ми самі виноваті, бо не пішли на їхні умови. А у росії не було вибору тому, що вона себе оберігає таким чином свої кордони, свою зону якусь між своєю державою та НАТО.

Російську агресію виправдовує і робить винуватим в конфлікті Україну і країни НАТО. Говорив: «Ну от, Україна підставилась, росія воює з НАТО», «НАТО це вбивця, який хоче вбить росію, а ми це, заказали нас як ісполнітєля, як кілера, тобто український солдат, українець - це кілєр, а НАТО - це замовник цього злочину, а росія жертва. росія вимушена була на нас напасти, тому що їй важливо, щоб був безпечний периметр, а от росія якщо вступе в НАТО, то буде периметр небезпечний, у росії не було виходу, бідненької, також напасти...це його була позиція, на Україну, і винищувати.

Ну і така в нього чітка позиція зверхня, що, стосовно от, росію треба слухати, росія правильно робить, в неї не було вибору, тому вибачайте... От, росія бідненька, вона вимушена прийшла була захищатися в нас на території...» «Що колись, комусь, там пообіцяли, що Україну в НАТО не будуть приймати, а зараз Євросоюз, Європейські країни, чи країни НАТО вірніше, вони зараз нарушили договір і почали перемовини з нами вести, щоб нас приєднати, то росія на це обідилась і вона хотіла...» «Ну да, путін теж хотів в НАТО, його не взяли, і він знаєш, як в пісочниці, от не хочете зі мною грати, то ви мені не друзі, а хто ви мені, вороги... »

На рахунок Криму говорив, що «потрібно доказать, що зелені чоловічки то росіяни», «Ну це треба доказати, бо те, що ти читаєш - це не все правда, треба правильними джерелами інформації користуватись».

В нього чітка позиція: в російської федерації не було виходу - вона напала на Україну, вона це для своєї безпеки, і вона повністю нічого проти мирного населення не робить, все, що проти мирного населення - робить Україна;

- характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_4 : копію паспорту громадянина України; вимогу про судимість; інформацію про особу; довідки про не перебування на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах;

Також судом досліджено та оголошено процесуальні рішення та інші документи (ухвалу слідчого судді, запити, заяви, листи, тощо) надані прокурором у судовому засіданні.

Суд визнає недопустимим доказом наданий прокурором висновок спеціаліста за результатами проведення лінгвістичного дослідження усного мовлення № 76 від 05.04.2023, складеного стажистом судового експерта експертного сектора Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України в УСБУ в Житомирській області ОСОБА_36 , оскільки висновок спеціаліста може бути використано як доказ виключно у кримінальних провадженнях про вчинення проступків. Правова позиція з цього питання викладена у постанові Верховного Суду у справі № 583/877/21 від 29 травня 2023 року.

Водночас, проаналізувавши та оцінивши інші досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд доходить висновку, щодо доведеності у ході судового розгляду вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України поза розумним сумнівом.

Мотиви щодо наявності в діях ОСОБА_4 складу злочину,

передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Судом встановлено, що своїми діями обвинувачений посягав на суспільні відносини, що забезпечують міжнародний правопорядок, який ґрунтується на принципах незастосування сили, недоторканності кордонів, територіальної цілісності.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , полягає у дії, а саме у виправдовуванні, визнанні правомірною, запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, запереченні тимчасової окупації частини території України.

Під виправдовуванням збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, та тимчасової окупації частини території України слід розуміти наведення аргументів чи публічне висловлення своєї особистої думки, направлені на формування у адресата помилкового переконання в тому, що збройна агресія РФ проти України, розпочата у 2014 році, та тимчасова окупація частини території України мають своє логічне пояснення та відповідні підстави, з яких країна агресор діє вимушено (виправдано). З іншого боку суб`єкт може наголошувати на тому, що збройна агресія рф та подальша окупації окремих територій України була викликана неправомірними чи злочинними діями окремих державних, політичних чи громадських діячів, партій, рухів чи організацій, з огляду на що вона є виправданою.

Визнавати правомірним це наводити аргументи на користь того, що збройна агресія Російської Федерації проти України, розпочата у 2014 році, та тимчасова окупація частини території України були чи є необхідними для задоволення потреб українського народу чи його окремої частини, встановлення правопорядку, захисту прав людей, та відповідають нормам і стандартам міжнародного права, тобто є правомірними та законними.

Заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та тимчасової окупації частини території України передбачає висловлення незгоди з вказаними вище офіційно встановленими фактами, їх спростування та/або наведення аргументів чи публічне висловлення своєї особистої думки, направлені на переконання адресата у тому, що збройна агресія Російської Федерації проти України, розпочата у 2014 році, та тимчасова окупація частини території України не мали місця та фактично не відбувались.

У ході судового розгляду допитані в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_17 підтвердили факт того, що 10 жовтня 2022 року в обідню пору ОСОБА_37 , перебуваючи у робочому кабінеті в приміщенні на території ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат», у ході розмови наводив чисельні аргументи, спрямовані на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України.

Свідки, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, детально повідомили конкретні фрази, висловлювання, які говорив ОСОБА_4 , щодо виправдовування та заперечення російської агресії, зокрема, що причиною нападу РФ була відмова України зберегти позаблоковий статус; Збройні Сили України вбивають мирне населення Донбасу, а Росія б`є по військових об`єктах; українці воюють з українцями; окупація Автономної Республіки Крим не проводилась військовослужбовцями РФ без розпізнавальних знаків тощо.

Показання свідківОСОБА_9 , ОСОБА_17 , надані в судовому засіданні, не містять суттєвих розбіжностей, у цілому узгоджуються між собою, а також протоколами огляду оптичних носіїв інформації із відеозаписом їх допитів від 09.01.2023, обставинами події, викладеними у обвинувальному акті.

Зазначені свідки повідомили, що під час спілкування ОСОБА_4 намагався впливати на них та переконувати у своїй правоті. Вказали, що не перебували з ОСОБА_4 в особистих неприязних стосунках, характеризували його, як відповідального працівника.

Обставин, які могли б свідчити про те, що свідки оговорили обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідкиОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 надали показання про те, що ОСОБА_4 , працюючи з ними на ТОВ «Мекопрінт Україна», упродовж 2021-2022 років у ході спілкування висловлював антиукраїнські погляди.

Також суд звертає увагу, що під час вступної промови обвинувачений ОСОБА_4 , намагаючись спростувати висунуте йому звинувачення, фактично не змінив свої погляди та продовжив заперечувати збройну агресію Російської Федерації проти України.

Так, ОСОБА_4 вказав, що переконуючи свідка ОСОБА_17 у тому, що «наші Донбас бомбили» послався на публікацію інтернет ЗМІ «Українська правда» від 19.09.2022 про заяву мера м. Донецьк про обстріл міста зі сторони ЗСУ, внаслідок якого загинуло 13 місцевих. ОСОБА_4 наголосив, що не почув від співрозмовника обґрунтувань про мотиви обстрілу окупаційною владою м. Донецьк, у той час, як воно знаходилось під контролем проросійських формувань.

Водночас ОСОБА_4 залишив поза увагою, що у вказаній публікації «Української правди» зазначено наступне: «З якої сторони вівся обстріл не повідомляється. Також неможливо перевірити достовірність даних про загиблих та постраждалих».

Тобто, вирвавши з контексту цієї статті «Української правди» окремі фрази, ОСОБА_4 докорінно змінив її суть та умисно намагався переконати свідка ОСОБА_17 у наявності беззаперечного факту обстрілу Збройними Силами України м. Донецьк та вбивстві мирного населення. За таких обставин, суд вважає, що у вказаних висловлюваннях ОСОБА_4 містяться ознаки заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

Предметом виправдовування, як факультативної ознаки об`єкту злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, є збройна агресія Російської Федерації проти України, розпочата у 2014 році, та тимчасова окупація частини території України. Суть виправдовування полягає у здійсненні інформаційного впливу на співрозмовника з метою формування у останнього певного переконання.

Під час вступної промови ОСОБА_4 заперечив, що під час розмови з свідками виправдовував агресію Російської Федерації. Вказав, що лише висловлював свою позицію щодо виваженості зовнішньої політики України.

При цьому зазначив, що поцікавився у свідка ОСОБА_17 чи відомо йому, що причиною початку СВО є убезпечення розміщення на території України сил НАТО. Навів аргументи, що «враховуючи напружені відносини між НАТО та Росією щодо розширення його на схід та враховуючи складне геополітичне розташування України, знаходячись з одного боку на кордоні з НАТО, а з другого з Росією, краще зберігати нейтральний статус, а не провокувати ще більшу ескалацію. Безрозсудно ігнорувати інтереси сусідів, чим наражати себе на небезпеку».

Однак наведені аргументи ОСОБА_4 суперечать офіційно встановленому розвитку відносин між Україною та Організацією Північноатлантичного договору (НАТО).

Так, згідно з публікацією в інтернет ЗМІ «Українська правда» від 18.03.2014 Прем`єр-міністр України ОСОБА_38 у зверненні до мешканців південно-східних областей Українизаявив, що «Виключно заради збереження єдності України, питання про вступ в НАТО не стоїть на порядку денному».

Лише після військового вторгнення РФ в Україну та після парламентських виборів, які відбулися у жовтні 2014 року, 27.11.2014 була укладена коаліційна угода депутатських фракцій «Європейська Україна», яка передбачала, що заради захисту суверенітету і територіальної цілісності України, необхідне скасування позаблокового статусу України, відновлення політичного курсу на інтеграцію до Євроатлантичного безпекового простору та набуття членства в Організації Північно-Атлантичного договору.

У подальшому, тільки 21 лютого 2019 року до Конституції України було внесено зміни щодо стратегічного курсу України на членство в Європейському Союзі та НАТО.

Тобто Україна мала позаблоковий статус на момент початку РФ військової агресії, станом на 20.02.2014. Надалі восьмирічна війна Російської Федерації проти України 24.02.2022 переросла у новий етап - повномасштабний наступ.

Таким чином, ствердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що причиною нападу РФ на Україну була відмова зберегти позаблоковий статус, є безпідставними та розцінюються судом як виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Крім того, ОСОБА_4 у вступній промові заперечив, що говорив фразу «воюють українці з іншими українцями, то це громадянська війна». Наголосив, що його слова перекручені. Однак, пояснюючи свою точку зору з цього питання вказав, що збройні формування ЛДНР були створені у 2014 році з українців. Після повномасштабного вторгнення ці формування увійшли до збройних сил РФ. Саме тому вважає, що українці воюють з українцями.

Проте Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII було визначено, що Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих ІНФОРМАЦІЯ_2 , підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Отже на законодавчому рівні визначено, що так звані «збройні формування ЛДНР», на які вказує обвинувачений ОСОБА_4 , є іррегулярними незаконними збройними формуваннями, озброєними бандами та групами найманців, створеними, підпорядкованими, керованими та фінансованими Російською Федерацією.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, полягає, зокрема, у формі заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

Метою криміналізації вказаного діяння є недопущення нівелювання зовнішніх підстав для відбиття збройної агресії країни-терориста, а також гуртування суспільства навколо національної стратегії єднання задля відсічі загрозам національній державності, територіальній цілісності і недоторканності України.

Представлення ж збройної агресії РФ як внутрішнього громадянського конфлікту, у тому числі шляхом стверджень, що «українці воюють з українцями», є очевидною формою її заперечення, та в умовах воєнного стану розглядаються як дії, вчинювані в інтересах країни-агресора.

Також ОСОБА_4 заперечив, що говорив фразу «Це зелені чоловічки...треба ще доказать, що то росіяни». Проте у ході вступної промови фактично намагався спростуватизбройне захоплення і воєнну окупацію Автономної Республіки Крим російськими збройними формуваннями та перекласти відповідальність виключно на політичне керівництво України та зраду силових відомств.

При цьому ОСОБА_4 стверджував, що роль у захопленні Криму «зеленими чоловічками» перебільшена, оскільки їх чисельність складала «дві сотні». Висловив позицію, що їх роль можливо «була як перемовників у підкупі силовиків та військових».

Водночас відповідно до Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленої постановою ВРУ від 21.04.2015

№ 337-VIII, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року. Постановою від 1 березня 2014 року Рада Федерації Федеральних зборів Російської Федерації надала згоду на використання на території України Збройних Сил Російської Федерації. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Отже, на рівні держави встановлено та закріплено факт тимчасової окупації окремих територій України саме Російською Федерацією.

Таким чином, висловлювання ОСОБА_4 у вступній промові про незгоду з вказаними вище офіційно встановленими фактами щодо тимчасової окупації частини території України, направлені на переконання співрозмовників у тому, що тимчасова окупація Криму не відбувалась через збройну агресію Російської Федерації, та вказує на заперечення ним збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

З приводу фрази «України, як такої, не існувало» ОСОБА_4 у вступній промові зазначив, що розмова з цього приводу відбувалася з ОСОБА_9 в контексті книги, прочитаної ним, «Україна-Русь» ОСОБА_22 . Тобто у ході розмови він мав на увазі історичну назву нашої держави, яка була не Україна, а Русь. Висловив своє бачення, що було б чудово, щоб історична назва повернулася.

Проте у ході судового розгляду свідок ОСОБА_9 під час надання показань стверджувала, що ОСОБА_4 заперечував про існування «України, як такої», тобто держави. Щодо наявності розмов із ОСОБА_4 на теми історичних назв території, населеної українцями, свідок ОСОБА_9 показань не надавала.

Також ОСОБА_4 , використовуючи своє право перехресного допиту, в судовому засіданні не ставив відповідних запитань свідку ОСОБА_9 щодо уточнення значення свого вислову «України, як такої, не існувало».

Тому суд розцінює фразу обвинуваченого «України, як такої, не існувало», як виправдовування збройної агресії РФ проти України, а його заперечення щодо значення цього вислову, викладені у вступній промові, а так само ствердження про те, що він не говорив висловів «Перед тим, як застосувати зброю проти України, РФ ставить умови та попереджує про це», «Вони нам ставлять умови, я ми їх не виконуємо, отож вони нас і бомблять» та інших, які викладені у обвинувальному акті, суд відноситься критично та розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

З урахуванням обставин події, судом встановлено, що обвинувачений діяв з прямим умислом, тобто бажав нав`язати певному колу осіб свою певну думку, що вказує на наявність у його діях суб`єктивної сторони, як елементу складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є фізичною осудною особою, досяг на момент вчинення кримінального правопорушення віку, визначеного ст. 22 КК України, тобто є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

На підставі викладеного, оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 436-2 КК України, які виразились у виправдовуванні, визнанні правомірною, запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, запереченні тимчасової окупації частини території України.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує наступні обставини: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину; вчинення кримінального правопорушення з прямим умислом.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Визначаючи вид покарання, суд враховує роз`яснення, які викладені в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які, зокрема, вперше вчинили злочини, особам які щиро розкаялись у вчиненому.

Санкція ч. 1 ст. 436-2 КК України передбачає альтернативні покарання у виді виправних робіт, пробаційного нагляду та позбавлення волі.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Богунським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, орган пробації, враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, який не становить значної небезпеки для суспільства, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його позбавлення або обмеження волі на певний строк

Приймаючи до уваги, що згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає доцільним застосувати до ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Оскільки обвинувачений не працює та не має стабільних офіційних доходів, покарання у виді виправних робіт не зможе досягнути своєї мети. Тому суд призначає більш суворе покарання у виді пробаційного нагляду у межах санкції ч. 1 ст. 436-2 КК України.

На думку суду, саме таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Арешт у провадженні не накладався, речові докази, процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374-376 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на обвинуваченогоОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту постановки засудженого на облік органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити повний текст вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1