Справа № 304/397/24 Провадження № 1-кп/304/172/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілу - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000159 від 15 червня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тур`ї Ремети Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 12 червня 2023 року близько 17.30 год, знаходячись у приміщенні кухонної кімнати будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , яка перебувала у стані вагітності, проявляючи злочинну недбалість, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, у вигляді спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, хоча у вказаній ситуації повинен був і міг їх передбачити, штовхнув її у спину, від чого ОСОБА_4 не встояла на ногах та при падінні вдарилась грудною кліткою та животом у бокову спинку крісла, на якому знаходилися предмети кухонного начиння, чим вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, а потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді синців шкіряних покривів лівої молочної залози, передньо-внутрішньої та передньої поверхонь середньої третини правого плеча, задньо-внутрішньої поверхні середньої третини лівого плеча в проекції лівого ліктьового суглобу, передньої черевної стінки у ділянці пупка, передньо-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а також внаслідок падіння ОСОБА_4 отримала травму черева, від якої дитина в утробі отримала легкі тілесні ушкодження та відбулося передчасне відшарування нормально розміщеної плаценти, допологова маткова кровотеча, передчасні на 32 тижні патологічні роди з подальшим проведення кесаревого розтину, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 128 КК України.

Двадцять другого листопада 2024 року у місті Перечин між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, згідно з умовами якої обвинувачений визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ст. 128 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести ОСОБА_5 у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Його захисник - адвокат ОСОБА_6 затвердження угоди підтримав.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_5 вона примирилася, такий попросив у неї вибачення, відтак зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження вказаної угоди для неї зрозумілі. Також просила суд затвердити угоду про примирення.

Прокурор проти затвердження угоди не заперечив та пояснив, що така відповідає вимогам закону, вказана у ній міра покарання визначена з урахуванням особи обвинуваченого відповідно до положень ст. 128 КК України. При цьому просив застосувати відносно обвинуваченого один з обмежувальних заходів, передбачених 91-1 КК.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, прийшов до такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

При ухваленні вироку суд враховує позицію Верховного Суду, викладену ним у постанові від 25 вересня 2015 у справі № 684/766/15-к, в якій Суд зокрема зазначив, що необережний злочин включає як умисне вчинення особою певної дії або послідовності дій, фактичну сторону яких особа усвідомлює та результат яких вона передбачає й бажає досягнути, з одного боку, так і наслідки, які не охоплювалися умислом винної особи, з іншого боку. Отже, необережний злочин відрізняється від умисного лише з огляду на ставлення винної особи до наслідків своїх дій, хоча самі дії в обох випадках вчиняються свідомо.

Така усвідомлена поведінка особи може виражатися не тільки у фізичних діях, але й у командах, проханнях, вказівках, адресованих іншим особам, яких вона залучає для здійснення певних елементів запланованої діяльності. Якщо внаслідок таких усвідомлених дій особи, які включали в себе також і допомогу інших осіб, настає результат, який вона не передбачала, хоча повинна була і могла їх передбачити, то між діями такої особи та наслідками цих дій існує причинний зв`язок у формі необережності.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Відтак, ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене ст. 128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Окрім цього зі змісту угоди видно, що при узгодженні ОСОБА_5 покарання сторонами було враховано і дотримано положення ст. 65 КК України, а саме: сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; при визначенні виду та меж покарання виходили із положень розділів X-ХІ Загальної частини КК України; врахували характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; взяли до уваги особу винного, характер та ступінь участі у вчиненні кримінального правопорушення; визначили обставини, що обтяжують покарання та відсутність пом`якшуючих покарання обставин.

При цьому суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Також встановив, що потерпіла ОСОБА_4 усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Крім цього у судовому засіданні встановлено, що дана угода про примирення у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України ініційована потерпілою ОСОБА_4 , така відповідає вимогам вказаного Закону та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами КПК, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для примирення. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який є молодим за віком, раніше не судимий, за місцем проживання у селі Сімер Ужгородського району характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра/нарколога КНП «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради не перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Крім цього відповідно до ч. 2 ст. 76 КК України на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 вчинив злочин, пов`язаний з домашнім насильством стосовно своєї співмешканки, яка перебувала у стані вагітності, що у свою чергу призвело до внутрішньоутробного травмування дитини та передчасних пологів, чим також спричинив потерпілій тілесні ушкодження, суд прийшов до висновку, що до обвинуваченого необхідно застосувати обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування даного кримінального провадження та підготовчого провадження у суді не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 65, 91-1 КК України, ч. 2 ст. 373, 314, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про примирення, укладену 22 листопада 2024 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 під час проходження програми покласти на уповноважений орган з питань пробації - Ужгородський районний сектор № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1