Справа № 461/5685/24
Провадження № 1-кс/461/4081/24
09.07.2024 року місто Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання в.о. прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,
В.о. прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження, яке було виявлено та вилучено 05.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме:
- мобільний телефон OSCAL, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім картою № НОМЕР_2 ;
- мобільний телефон ZTE Blade A 51, ІМЕІ: НОМЕР_3 , який являється заблокованим;
- тримач до сім- карти з № НОМЕР_4 ;
- флеш носій із № НОМЕР_5 ;
- аркуш паперу з рукописним текстом.
Також, просить накласти арешт на вилучене 05.07.2024 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , автомобіля ZEEKR, д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме:
- мобільний телефон Iphone, який перебуває у вимкненому стані;
- тримач і сім- карту з № НОМЕР_7 ;
- тримачі до сім-карти з № НОМЕР_8 та НОМЕР_9 ;
- копії документів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія паспорта та ідентифікаційного коду, всього на 4 арк.), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія паспорта, ідентифікаційного коду, довідки № 007383, акту № 70503295, виписки № 8694/514, всього на 11 арк.).
Прокурор вказує, що вилучені під час обшуку предмети, можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення, мають суттєве значення для встановлення важливих його обставин, при співставленні з іншими доказами у кримінальному провадженні та мають статус речового доказу.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з мотивів наведених у ньому.
Представник власника майна та ОСОБА_5 у судовому засіданні, кожен окремо, просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що наведені речі та предмети не мають відношення до кримінального правопорушення, а їх володілець не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні..
Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку учасників справи, приходжу до наступного висновку.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.
Частинами 1 та 2 ст.170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 наведеної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Відповідно до положень ч.ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам та критеріям встановленим ст. 171 КПК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що 05.07.2024 року в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено:
- мобільний телефон OSCAL, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім картою № НОМЕР_2 ;
- мобільний телефон ZTE Blade A 51, ІМЕІ: НОМЕР_3 , який являється заблокованим;
- тримач до сім- карти з № НОМЕР_4 ;
- флеш носій із № НОМЕР_5 ;
- аркуш паперу з рукописним текстом.
05.07.2024 року в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, автомобіля ZEEKR, д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено:
- мобільний телефон Iphone, який перебуває у вимкненому стані;
- тримач і сім- карту з № НОМЕР_7 ;
- тримачі до сім-карти з № НОМЕР_8 та НОМЕР_9 ;
- копії документів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( копія паспорта та ідентифікаційного коду, всього на 4 арк.), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( копія паспорта, ідентифікаційного коду, довідки № 007383, акту № 70503295, виписки № 8694/514, всього на 11 арк.).
Також, 05.07.2024 вказані у клопотанні речі та предмети, котрі були вилучені під час проведення обшуку, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Крім того, в ході розгляду клопотання встановлено, що на даний час вказані речі не оглянуті та не досліджені в повному обсязі, а інформація яка у них міститься потребує аналізу і вивчення органом досудового розслідування.
Наведені вище доводи та мотиви, а також обставини встановлені в ході розгляду клопотання вказують на те, що майно з приводу якого подане клопотання, відповідає критеріям визначеним у ст.170 КПК України, в частині наявності правових підстав для застосування запропонованого заходу забезпечення кримінального провадження та досягнення мети (завдань) арешту.
Доводи володільця майна та його захисника наведених вище обставин не спростовують і не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, адже у такому випадку орган досудового розслідування може бути позбавлений можливості встановити важливі обставини, які мають значення для проведення об`єктивного досудового розслідування. Крім того, доводи про те, що володілець не є підозрюваним у кримінальному провадженні, також не можуть вважатися у даному випадку належною підставою для відмови у задоволенні клопотання, адже згідно наведених вище норм КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Процесуальна дія про отримання дозволу на яку просить автор клопотання здійснюється згідно із законом (законність), є необхідною у демократичному суспільстві (пропорційність), тобто переслідує легітимну мету.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Втручання у право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби. У даному випадку встановлено, що виконати завдання кримінального провадження у інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо. Таке втручання у власність є вимушеним та виправданим заходом, який застосовується тимчасово для досягнення певного результату проведення об`єктивного досудового розслідування і дослідження доказів. Наведене втручання у володіння майном характеризується відповідними критеріями правомірності, зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу між інтересами володільця та досудового розслідування.
Також, існують високі ризики приховування чи пошкодження майна, втрати та знищення його змісту. Крім того, існує достатньо підстав вважати, що наявна у вилучених під час обшуку предметах та речах інформація містить відомості, які мають значення для кримінального провадження, а тому такий захід забезпечення кримінального провадження є розумним та співмірним.
Отже, наведене свідчить про наявність підстав для дослідження відповідних доказів, а також доцільність накладення арешту на них.
Слід відзначити те, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку про те, що застосування до ухвал слідчого судді про накладення арешту положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Відтак, розглядаючи подане клопотання та наводячи мотиви ухваленого рішення, зокрема у контексті змісту відповідних доказів, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Ухвалюючи рішення за клопотанням, зокрема наводячи мотиви з яких виходить слідчий суддя та обставини встановлені в ході розгляду клопотання, враховую також і те, що орган досудового розслідування повинен дотримуватись певних меж, задля забезпечення таємниці досудового розслідування, з метою досягнення дієвості та мети кримінального провадження, а також виконання його завдань.
Приймаючи до уваги наведене, враховуючи доведення слідчим обставин, визначених ст.ст. 170, 171 КПК України, враховуючи правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для учасників провадження та третіх осіб, приходжу до висновку, що наявні належні правові підстави для арешту майна, оскільки накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом, забезпечить його збереження та є необхідним для розкриття кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України,
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт із тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном, яке було вилучене в ході обшуку 05.07.2024, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- мобільний телефон OSCAL, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім картою № НОМЕР_2 ;
- мобільний телефон ZTE Blade A 51, ІМЕІ: НОМЕР_3 , який являється заблокованим;
- тримач до сім- карти з № НОМЕР_4 ;
- флеш носій із № НОМЕР_5 ;
- аркуш паперу з рукописним текстом,
а також на майно вилучене 05.07.2024 у ході проведення обшуку автомобіля ZEEKR, д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- мобільний телефон Iphone, який перебуває у вимкненому стані;
- тримач і сім- карту з № НОМЕР_7 ;
- тримачі до сім-карти з № НОМЕР_8 та НОМЕР_9 ;
- копії документів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( копія паспорта та ідентифікаційного коду, всього на 4 арк.), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( копія паспорта, ідентифікаційного коду, довідки № 007383, акту № 70503295, виписки № 8694/514, всього на 11 арк.).
Зобов`язати прокурора невідкладно повідомити всіх заінтересованих осіб (володільця) про накладення арешту на майно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1