Дата документу 04.11.2024
Справа № 334/7237/24
Провадження № 1-кп/334/664/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001167 від 12.06.2024 року у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої. Прокурор зазначає, що продовжувати існувати ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна. У обвинуваченої відсутнє постійне джерело доходу та стійкі соціальні зв`язки, оскільки остання мешкає самостійно з малолітньою дитиною, з батьком якої розлучена, у якої відсутні родичі на території м. Запоріжжя. Обвинувачена може покинути територію України з метою подальшого ігнорування покладених на неї обов`язків та задля уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Обвинувачена, хоча є особою, раніше не судимою та має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштована та обвинувачується у занятті діяльністю пов`язаною із збутом психотропних речовин, від якої отримує незаконний дохід. У зв`язку з цим існує ризик, що не маючи законних джерел доходу, обвинувачена продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Інші більш м`які запобіжні заходи не можуть гарантувати належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував з підстав зазначених у письмових запереченнях на клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачена підтримала свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Масленнікова ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Обвинувачена розлучена, має на утриманні неповнолітню дочку, яка наразі проживає разом з батьком, не працює, відсутнє офіційне джерело доходу, раніше засуджена не була.

Суд враховує, що обвинувачена обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину пов`язаного з незаконним обігом психотропної речовини у особливо великому розмірі.

Вказані обставини на думку суду підтверджують наявність ризиків, на які вказує прокурор у своєму клопотання.

У письмових запереченнях захисник повторно вказує на наявність заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які виявили бажання взяти під особисту поруку обвинувачену та забезпечити виконання нею покладених судом обов`язків. Враховуючи, що захисником не зазначено жодних нових обставин які б свідчили, що вказані особи заслуговують на довіру, мають вплив на обвинувачену та здатні забезпечити її належну процесуальну поведінку, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу у виді поруки. ОСОБА_8 , який іноді доглядає собаку обвинуваченої та майже не спілкується з обвинуваченою, та ОСОБА_7 , який, як він стверджує, є співмешканцем обвинуваченої, на думку суду є особами, які не заслуговують на довіру.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій умисного корисливого особливо тяжкого злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченої та введенням воєнного стану в Україні вказують на обґрунтованість заявленого прокурором клопотання.

Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам відносно обвинуваченої, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника, та необхідність задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. 331 КПК України,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - по 01 січня 2025 року включно.

Визначений, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя, розмір застави залишити без змін.

Проголошення повного тексту ухвали 05.11.2024 року 15 год. 00 хв.

Ухала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1