ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2031/20
Провадження №1-кп/477/46/24
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

12 листопада 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання прокурора про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000492 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 185, пунктом 6 частини другої статті 115, частиною четвертою статті 187, частиною другою статті 262, частиною першою статті 263, частиною першою статті 162, частиною третьою статті 357, частиною першою статті 357, частиною першою статті 15, частиною другою статті 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000492.

Від прокурора 12 листопада 2024 року надійшло клопотання про продовження дії обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Обґрунтовуючи клопотання прокурором зазначено, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати, зокрема ризик переховування від суду та вчинення ним інших злочинів.

Потерпіла та представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків через засудження ОСОБА_7 іншим судом до реального покарання.

Заслухавши позицію прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по вказаним матеріалам, колегія суддів установила наступне.

Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 09 січня 2021 року без визначення розміру застави.

Підставою для обрання такого виду запобіжного заходу стали наявність у обвинуваченого незнятих та непогашених судимостей за вчинення корисливих злочинів, дані про особу обвинуваченого, відсутність в нього стабільного офіційного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, порушення ним обов`язків, вчинення ним злочину у той час, як на розгляді в Ленінському районному суді м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт відносно нього за частиною 2 статті 286 КК України.

Раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 неодноразово продовжений, в тому числі ухвалою суду від 17 березня 2022 року на 60 днів до 15 травня 2022 року включно; судовим листом-повідомленням від 12 травня 2022 року №477/2031/20/2040/2022 та від 07 липня 2022 року №477/2031/20/2206/2022, в порядку частини шостої статті 615 КПК України; ухвалою суду від 02 серпня 2022 року на 60 днів до 30 вересня 2022 року включно; ухвалою суду від 27 вересня 2022 року на 60 днів до 25 листопада 2022 року включно; ухвалою суду від 23 листопада 2022 року на 60 днів до 21 січня 2023 року включно; ухвалою суду від 12 січня 2023 року на 60 днів до 12 березня 2023 року включно, ухвалою суду від 16 лютого 2023 року на 60 днів до 16 квітня 2023 року включно, судовим листом-повідомленням від 14 квітня 2023 року №477/2031/20/2835/2022, в порядку частини шостої статті 615 КПК України до двох місяців; ухвалою суду від 25 травня 2023 року на 60 днів до 23 липня 2023 року включно; судовим листом-повідомленням від 21 липня 2023 року №477/2031/20/6757/2023, в порядку частини шостої статті 615 КПК України до двох місяців; ухвалою суду від 15 вересня 2023 року на 60 днів до 13 листопада 2023 року; ухвалою суду від 13 листопада 2023 року на 60 днів до 11 січня 2024 року включно; судовим листом-повідомленням від 09 січня 2024 року №477/2031/20/344/2024, в порядку частини шостої статті 615 КПК України до двох місяців; судовим листом-повідомленням від 07 березня 2024 року №477/2031/20/3249/2024, в порядку частини шостої статті 615 КПК України до двох місяців; судовим листом-повідомленням від 03 травня 2024 року №477/2031/20/6757/2023, в порядку частини шостої статті 615 КПК України до двох місяців; ухвалою суду від 22 травня 2024 року на 60 днів до 20 липня 2024 року включно; судовим листом-повідомленням від 15 липня 2024 року №477/2031/20/9277/2024, в порядку частини шостої статті 615 КПК України до двох місяців; ухвалою суду від 23 липня 2024 року на 60 днів до 20 вересня 2024 року включно; ухвалою суду від 19 вересня 2024 року на 60 днів до 18 листопада 2024 року включно.

Згідно частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на частину 8 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Адам`як проти Польщі (Adamiak v Poland), 20758/03,19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Колегія суддів уважає доведеними обставини, які свідчать про продовження існування ризиків у даному кримінальному провадженні, а саме переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 за обвинувальним актом обвинувачується у вчиненні злочинів, серед яких є злочини, які, у відповідності до статті 12 КК України, класифікуються як особливо тяжкі злочини, до затримання офіційно не працював, має незняті і непогашені судимості за корисливі злочини, не має міцних соціальних зв`язків та стабільного офіційного джерела доходів, вчинив інкриміновані йому злочини в той час, як відносно нього в Ленінському районному суді міста Миколаєва перебував на розгляді обвинувальний акт за частиною другою статті 289 КК України.

Крім цього, згідно відомостей, що містяться в матеріалах судового провадження, в Автозаводському районному суді міста Кременчука перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.

Також, згідно вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва у справі №489/1939/20, ОСОБА_7 засуджений 25 червня 2024 року за частиною другою статті 289 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відомостей про звернення вироку до виконання матеріали судового провадження не містять.

Колегія суддів також установила, що обвинувачений ОСОБА_7 не є особою, відносно якої, в силу частини другої статті 183 КПК України, не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Указані обставини в їх сукупності, в тому числі процесуальна поведінка ОСОБА_7 у інших кримінальних провадженнях, можуть свідчити про продовження існування заявлених прокурором ризиків вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення та переховування від суду.

Керуючись статтями 177, 183, 194, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою стоком на 60 днів, який діє з 12 листопада 2024 року до 10 січня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_10

СУДДІ ОСОБА_11

ОСОБА_12