Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/475/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Юр" ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 серпня 2024 року, якою стосовно,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 16 год. 10 хв., 26.08.2024 по 24.10.2024 включно, в межах строку досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Також слідчий вказав про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 серпня 2024 року, вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під строком на 60 днів.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя виходив з того, що надані слідчим докази у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Також слідчим суддею встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити вчинення цього кримінального правопорушення, або вчинити новий.

Врахувавши ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_7 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт у певний період доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , поклавши на підозрюваного ОСОБА_7 відповідні обов`язки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 і його захисник заперечували щодо запропонованого слідчим виду запобіжного заходу - тримання під вартою, просили застосувати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник зазначає, що ОСОБА_7 не створює жодних перешкод кримінальному провадженню, а навпаки сприяє встановленню визначальних обставин у справі та розкриттю кримінального правопорушення, а також не має на меті переховуватись від слідства чи суду, перекручувати визначальні обставини, знищувати сліди злочину чи здійснювати вплив на свідків.

Проте суд вищевказаного не врахував та безпідставно відмовив в обранні більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту, посилаючись на ймовірне подальше перешкоджання встановленню визначальних обставин у кримінальному провадженні.

Більше того, слідчим суддею у порушення вимог ч.3 ст.183 КПК України не було застосовано альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі, передбаченому ч.5 ст.182 КПК України, тобто достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суддею необґрунтовано не застосовано альтернативний вид запобіжного заходу.

Крім того, доводи, якими слідчий суддя обґрунтовує наявність підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказують про можливість запобігти існуючим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, слідчим суддею не проаналізовано належним чином підстави для визнання необґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення та застосовано принцип «автоматичної законності» при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись здебільшого на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим. Також в оскаржуваній ухвалі не зазначено, яким чином кожен з перелічених у клопотанні слідчого доказів вказує на причетність підозрюваного ОСОБА_7 до інкримінованої події.

При цьому, сама лише тяжкість кримінального правопорушення, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Також просить суд врахувати, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має місце постійного проживання по АДРЕСА_2 , та на утриманні має 6-річну дитину, що свідчить про налагоджені, міцні соціальні зв`язки. При цьому, матеріали клопотання не містять жодних доказів, які б негативно характеризували ОСОБА_7 як особистість.

Окрім цього, слід звертає увагу на те, що ОСОБА_7 страждає на хворобу серця та потребує обстеження та лікування, а тому перебування в умовах ізоляції від суспільства може призвести до погіршення стану його здоров`я.

Враховуючи викладене та особу підозрюваного, а також, те що в матеріалах клопотання відсутні докази того, що на теперішній час існують підтверджені доказами ризики, передбачені ст.177 КПК України, на час досудового розслідування до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 подав клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з його участю у іншому судовому засіданні у Кіровоградському районному суді. При цьому захисник не надав жодного доказу його участі у іншому кримінальному провадженні.

Також до апеляційного суду прокурором подано клопотання про проведення апеляційного розгляду без участі прокурора.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності апелянта, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 25.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000091.

26.08.2024 о 16 год. 10 хв. ОСОБА_7 затриманий на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

В межах даного кримінального провадження 27.08.2024 ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, маючи достатній рівень життєвого та професійного досвіду, для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками іноземної держави агресора - розвідувальних органів РФ, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, 19.07.2024, з ідеологічних та корисливих мотивів, вирішив надати представникам спецслужб держави агресора допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, 19.07.2024 ОСОБА_7 , в ході особистого листування, отримав на свій номер аккаунту НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від абонента на ім`я " ОСОБА_9 " з номером НОМЕР_2 (номер Російської Федерації), який повідомив, що він є представником іноземної держави та запропонував повідомляти інформацію щодо розміщення воєнізованих підрозділів на території Кіровоградської області, в тому числі поставок іноземного озброєння та техніки, особового складу ЗСУ, а також їх переміщення автомобільними шляхами та залізничним сполученням за грошову винагороду, на що ОСОБА_7 надав добровільну згоду.

З метою виконання завдання, 19.07.2024 ОСОБА_7 , в ході особистого листування, із свого номеру аккаунту НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомив абоненту на ім`я " ОСОБА_9 " з номером НОМЕР_2 , персональні дані громадянина України, який проживає на тимчасово окупованій території Херсонської області та надає інформаційну допомогу ЗС України щодо місць дислокації військової техніки ЗС РФ, чим поставив під загрозу життя, здоров`я та свободу останнього.

В подальшому, 22.07.2024, ОСОБА_7 , в ході особистого листування, зі свого номеру аккаунту НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомив абонента на ім`я " ОСОБА_9 " з номером НОМЕР_2 , що зможе надати за грошову винагороду інформацію про місця дислокації будівлі СБ України, військових баз на території м. Кропивницький та заводу на якому виготовляється військова техніка.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на надання допомоги іноземній державі в підривній діяльності проти України, виконуючи завдання абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як " ОСОБА_9 ", усвідомлюючи та будучи впевненим, що останній є представником російських спецслужб, ОСОБА_7 , отримавши від " ОСОБА_9 ", завдання щодо збирання відомостей щодо місць дислокації військових об`єктів на території Кіровоградської області, 23.07.2024 сфотографував та надіслав абоненту з номером НОМЕР_2 , який підписався як " ОСОБА_9 ", фотознімок КПП однієї з військових частин, розташованої в м. Кропивницькому, та повідомив інформацію щодо військової техніки, яка знаходиться на території вказаної військової частини.

01.08.2024 ОСОБА_7 , виконуючи завдання абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як " ОСОБА_9 ", усвідомлюючи та будучи впевненим, що останній є представником іноземної держави, здійснив відеофіксацію та надіслав абоненту з номером НОМЕР_2 , який підписався як " ОСОБА_9 ", два відеофайли, а також скріншот мапи з координатами розміщення залізничного мосту та повідомив, що на вказаному залізничному мосту знаходиться 2 блок-пости, де розміщена воєнізована охорона.

05.08.2024 ОСОБА_7 , розуміючи складність отриманих завдань, вирішив залучити до протиправної діяльності свого знайомого громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав разом з ним у орендованому будинку в АДРЕСА_2 , та був обізнаний про злочинну діяльність ОСОБА_7 .. В свою чергу, ОСОБА_10 на пропозицію ОСОБА_7 щодо надання представнику іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, погодився з корисливих мотивів.

Про залучення до злочинної діяльності ОСОБА_10 , 05.08.2024 ОСОБА_7 повідомив абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як " ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_7 обрав собі псевдонім " ОСОБА_11 ", а ОСОБА_10 було обрано псевдонім " ОСОБА_12 ".

Після цього, 08.08.2024 ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на виконання завдання абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як " ОСОБА_9 ", здійснили фото та відеофіксацію будівлі військкомату та військової частини у АДРЕСА_3. Фото та відеозвіт останні надіслали абоненту з номером НОМЕР_2 , який підписався як " ОСОБА_9 ".

26.08.2024 отримавши завдання від абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як " ОСОБА_9 ", ОСОБА_7 , усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з громадянином України ОСОБА_10 , близько 15 год. 50 хв. здійснив підпал релейних шаф поблизу залізничної колії на перегоні Кропивницький-Канатове 291 км 8 пікет.

При цьому ОСОБА_10 , усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій здійснив відеофіксацію підпалу ОСОБА_7 релейних шаф на мобільний телефон останнього, з метою подальшої передачі відеофайлів представником іноземної держави - абоненту з номером НОМЕР_2 , який підписався як " ОСОБА_9 ", в цілях отримання грошової винагороди, після чого були затриманні співробітниками УСБУ в Кіровоградській області.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується доказами доданими до клопотання, а саме: протоколами проведення НСРД у вигляді зняття інформації з електронних інформаційних систем, а також Інтернет месенджерів відносно ОСОБА_7 від 13.08.2024, протокол огляду місця події від 26.08.2024, протокол обшуку у невідкладних випадках від 26.08.2024 за місцем проживання ОСОБА_7 , протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 27.08.2024; протоколом огляду вмісту спеціального сейф-пакету з надписом «Додаток №3 до протоколу ОМП від 26.08.2024; протоколом огляду вмісту спеціального сейф-пакету з надписом «Додаток №5 до протоколу ОМП від 26.08.2024, які у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Крім того, колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Зазначаючи про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовано послався на ризики, які передбачені ст.177 КПК України, які слідчим суддею під час судового розгляду були встановлені.

На переконання колегії суддів, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний зможе переховуватися від відповідальності та перешкоджати здійсненню кримінального провадження шляхом неявки на виклики слідчого, прокурора та суду. Також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити вчинення цього кримінального правопорушення, або вчинити новий, на що вказує те, що: кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_7 вчинялось ним конспіративно, в умовах військового стану, з корисливих мотивів, в ході співпраці з громадянином РФ, за попередньою змовою групою осіб.

Стороною захисту під час розгляду в суді першої інстанції не спростовані доводи клопотання слідчого. Не надані докази в обґрунтування апеляційної скарги стороною захисту і до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні доводи захисника про те, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, колегія суддів знаходить безпідставними, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Колегія суддів також враховує практику ЄСПЛ, так у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, вказано, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Так виходячи з встановлених обставин по справі та оцінюючи особу підозрюваного, обставин вчинення протиправних дій, існує достатньо підстав вважати, що у разі незастосування до ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме змогу переховуватись від органу досудового розслідування, суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити вчинення цього кримінального правопорушення, або вчинити новий, що перешкодить повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини у даному кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів враховує, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , є особливо тяжким злочином та у разі доведеності вини може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею правильно оцінені наявні ризики та обґрунтовано задоволено клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів враховуючи всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи запобіжного заходу, вважає, що у конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження. Застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Посилання захисника про те, що підозрювани раніше не судимий, має місце постійного проживання по АДРЕСА_2 , та на утриманні має 6-річну дитину, відсутність негативних характеристик не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Щодо інших доводів апеляційної скарги захисника про незаконність оскарженої ухвали апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_6 про наявність підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, який є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 серпня 2024 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4