Справа №461/2741/24
Провадження №1-кп/461/422/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2024 м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 12.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000633, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Здолбунів Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою економічною та вищою будівельною освітою, пенсіонера, одруженого, інваліда III групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 29.01.2024 о 16.30 год. по АДРЕСА_2 , на прямій ділянці дороги, керуючи технічно справним автомобілем марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п.1.2, 1.5, 1.10 Розділу 1 (в частині значення терміну «небезпека для руху», «пішохідний перехід»), п.п.2.3 б, д Розділу 2, п.п.18.1 Розділу 18, які виразилися в тому, що своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_6 , який зліва направо по ходу руху транспортного засобу переходив проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, позначеному дорожніми знаками 5.38.1 додатку 1 ПДР України та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 додатку 2 ПДР України, з моменту, коли мав об`єктивну можливість виявити пішохода, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 пішохід ОСОБА_6 отримав наступні тілесні ушкодження: забійна рана в лобній ділянці праворуч, струс головного мозку, внутрішньосуглобовий перелом проксимальної фаланги 1-го пальця лівої стопи, гемартроз лівого колінного суглоба. Вказані ушкодження могли утворитись 29.01.2024 від контакту з виступаючими частинами транспортного засобу при наїзді автомобіля на пішохода, з послідуючим падінням потерпілого на тверду поверхню, і згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, розуміє, що його дії були незаконними, у вчиненому щиро розкаявся, шкодує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому старатиметься бути дуже уважним та нічого протиправного вчиняти не буде. Пояснив, що має хворе серце та 29.01.2024 о 16.30 год їхав на власному автомобілі на обстеження з лікарні, що по АДРЕСА_2 в лівій смузі руху, оскільки права там завжди зайнята припаркованими автомобілями. Рухався зі швидкістю меншою ніж 50 км/год, яскраво світило сонце та видимість була поганою. На вище вказаній ділянці дороги сонце дуже сильно засліпило йому очі, він почав погано бачити дорогу, зменшив швидкість та кілька разів включив систему омивання лобового скла, крім того, почував себе не дуже добре та фактично в нього в очах був якийсь «сонячний блік», та раптом побачив пішохода, який перебігає дорогу по нерегульованому пішохідному переходу, - різко почав гальмувати, вивернув вліво, але було надто пізно, відстань була надто маленькою. Правою стороною він «підсік» пішохода ОСОБА_6 , удару він фактично не відчув та такий прийшовся в праву ногу потерпілого, який впав біля його правих передніх дверей. Він відразу вийшов з машини, припідняв потерпілого, який вдарився головою об асфальт та розбив чоло. Він намагався надати потерпілому першу медичну допомогу, не відходив від нього, люди допомогли перенести потерпілого на узбіччя, викликали поліцію, швидку допомогу. Швидка допомога забрала потерпілого, його забрала поліція на медичне освідчення, а машину забрали на штраф майданчик. Він ж відразу подзвонив своїй дружині та вона поїхала до потерпілого в лікарню. Після події він також перебував в шоковому стані. Вранці наступного дня він поїхав навідати потерпілого в лікарню. В лікарні він, а напередодні його дружина, запитували у лікарів та потерпілого про стан здоров`я, запитували: чи є переломи?, - їм відповіли, що немає, сказали, що є лише струс мозку та травма коліна, більше нічого. Ствердив, що він дійсно винуватий, був неуважним, щиро розкаюється у вчиненому, і дуже шкодує, що так трапилося. Він вибачався і буде надалі вибачатись перед паном ОСОБА_7 , просить, щоб останній прийняв його вибачення та пробачив його. Пояснив, що неодноразово пропонував потерпілому ОСОБА_6 відшкодувати заподіяну шкоду, однак останній відмовився від компенсації такої, оскільки вважає запропоновану ним суму недостатньою. Він ж вважає, що розмір компенсації заподіяної шкоди повинен відповідати засадам розумності, справедливості та співмірності.А відтак, на даний час він з потерпілим ще не дійшли згоди щодо розміру заподіяної шкоди. Запевнив, що в майбутньому не вчинятиме протиправних дій та буде максимально уважним керуючи транспортним засобом.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості у зазначеному кримінальному правопорушенні, така винуватість, підтверджується наступними доказами, які суд, керуючись законом, оцінює з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив факт порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки «KIA SPORTAGE», що спричинило йому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Пояснив, що 29.01.2024 приблизно о 16.30 год., після роботи, будучи одягненим в камуфляжну форму та берет, по АДРЕСА_2 , переходив дорогу по нерегульованому пішохідному переходу, цей перехід розділений на дві частини острівцем, перейшов частину переходу, яка йде від вулиці ОСОБА_8 до Собору Святого ОСОБА_9 , тоді вийшовши на другу частину переходу, де постійно дивився праворуч, та на відстані приблизно 80 метрів, можливо трохи менше, зі сторони Собору Святого ОСОБА_9 побачив автомобіль білого кольору, який наближався до нього. Дорогу він переходив зліва на право по ходу руху автомобіля. Пройшовши до середини переходу він на половину розвернувся до транспортного засобу, який наближався, та підняв догори руки, немов показуючи жестом: «куди їдеш, куди прешся?!». Для себе зробив висновок, що водій його просто не бачив та правою частиною автомобіля скоїв на нього наїзд, його розвернуло, він впав, втратив свідомість, втратив пам`ять. Водій зачепив його коли він вже перейшов більшу частину дороги. Він не пам`ятає чи автомобіль застосовував гальмування. Автомобіль зупинився вже за переходом. Далі пам`ятає фрагментами, пам`ятає, що він сидів, а поруч був обвинувачений, потім пам`ятає себе вже в приймальному відділенні лікарні, на візку. В лікарні поруч з ним були дві жінки, одна - дружина обвинуваченого, інша - теж якась його родичка, які переймались та опікувались його станом. Потім після обстеження, йому зашили голову. Відчував біль в ділянці правого бедра та ділянці грудної клітки. В лікарні він ініціював рентгенологічне обстеження, бо боявся, що у нього поломані ребра. Крім того, його лікарю, який періодично до нього приходив в лікарні, на прізвище ОСОБА_10 , він звертав увагу на ліве коліно, яке в нього було набрякле. ОСОБА_11 не пригадує в яку саме сторону йому прийшовся удар автомобіля, припускає, що в праву сторону, оскільки відчував біль в кульшовому суглобі правої ноги. Від удару його розвернуло, він впав та отримав інші тілесні ушкодження. Крім того, на гомілковій ділянці лівої ноги у нього до цього часу продовжується запальний процес на шкірному покриві. Як поламав великий палець лівої ноги достовірно не пам`ятає, але на взутті є потертості, відбувся наїзд чи не відбувся наїзд на нього не пам`ятає. Але після дорожньо-транспортної пригоди палець його не турбував. Рентген пальця йому відразу ніхто не проводив. По приїзду в лікарню йому просто зашили голову та хотіли відправити додому. Але так, як у нього була черепно мозкова травма, то згідно протоколу, - його госпіталізували. Це було в понеділок 29.01.2024, а в п`ятницю 02.02.2024 його виписали з стаціонарного лікування. Під час перебування на стаціонарі, за його ініціативою через болі в грудях та болі в лівому коліні, яке набрякало, лікар скерував його в травматологічне відділення, де його оглянув лікар та направив на рентген. А вже рентген виявив перелом фаланга великого пальця лівої стопи. Рентген зробили в четвер в лікарні швидкої допомоги, тобто за день до виписки з стаціонару. Гіпс чи лангету на палець в лікарні швидкої допомоги йому не накладали. Приміщення лікарні він не покидав та травм в приміщенні лікарні не отримував. Усі зазначені у висновку судово-медичного експерта тілесні ушкодження отримав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Звертає увагу на те, що при поступленні в лікарню, його належним чином не оглянули, та не провели усі необхідні обстеження, лише зробили КТ голови та зашили її, а рентген не робили, тому і перелом пальця виявили так пізно. При поступленні в лікарню його запитували на що він скаржиться та що його турбує. Після виписки він на таксі попрямував додому. В цей самий день він звернувся до лікаря в поліклініку за місцем свого проживання, та відповідно продовжив амбулаторне лікування. Там звернувся до лікаря хірурга зі своєю медичною картою, з приводу подальшого лікування отриманих травм, з приводу гематоми на голові, болів в коліні. Видимих травм великого пальця лівої ноги у нього не було. Не відчував біль пальця лівої ноги, гіпс чи лангета йому на палець не накладались. Разом з тим, лікар рекомендував та виписав йому лангету на палець. В подальшому, рентгену пальця лівої ноги він не робив. Щодо відшкодування шкоди, - то родичі обвинуваченого приносили йому якісь вітаміни, сам обвинувачений прийшов до нього в лікарню на наступний день після події. Між ним та обвинуваченим велися перемовини з приводу відшкодування заподіяної шкоди та згоди щодо такої вони не дійшли.

Показаннями допитаного в судовому засіданні головного судового експерта сектору автотехнічних досліджень Львівського НДЕКЦ МВС ОСОБА_12 , який надані ним висновки судової інженерно-транспортної та транспортно трасологічної експертизи №СЕ-19/114-24/3558-ІТ від 28.02.2024 №СЕ-19/114-24/5323-ІТ від 20.03.2024 та №СЕ-19/114-24/5326-ІТ від 27.03.2024 підтримав повністю. Пояснив, що швидкість автомобіля марки «KIA SPORTAGE» - 50 км/год ним не встановлювалася, така вказана у висновку з вихідних даних наданих слідчим. При проведенні дослідження ним встановлено, що в момент виходу пішохода на проїзну частину дороги автомобіль марки «KIA SPORTAGE» знаходився від місця наїзду на пішохода на відстані 41…46 м. Ним також встановлено, що гальмівний шлях становить 28…30 метрів. На запитання потерпілого пояснив, що якщо брати до уваги показання потерпілого про те, що автомобіль знаходився в момент його виходу на проїзну частину на відстані 80 метрів, то це не обов`язково означатиме, що автомобіль рухався з більшою швидкістю, оскільки він міг просто не гальмувати. Відстань між місцем зіткнення до моменту зупинки автомобіля не встановлювалася, таке питання йому не ставилось.

Показаннями допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта КЗ ЛОР «Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_13 , який наданий ним висновок експерта №89/24 від 18.03.2024 підтримав повністю. Пояснив, що саме через внутрішньосуглобовий перелом проксимальної фаланги 1-го пальця лівої стопи тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_6 віднесено до середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я. Гемартроз лівого колінного суглобу важко віднести до якогось ступеня тяжкості тілесних ушкоджень на момент огляду та проведення експертизи, оскільки це фактично посттравматичний синдром, наслідок травми, за яким слід спостерігати тривалий період та дивитися до чого він може призвести. Зазначив, що при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень він керувався Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерством охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 року та відповідними Методичними рекомендаціями, затвердженими Міністерством охорони здоров`я України, які є додатком до цього наказу, згідно яких при закритому переломі 1-5 пальців фалангових кісток тривалість лікування становить від 24 до 32 днів. Саме на цій правовій підставі він відніс внутрішньосуглобовий перелом проксимальної фаланги 1-го пальця лівої стопи до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, саме по ознаці довготривалого розладу здоров`я, оскільки такий викликав тривалий розлад функцій ноги потерпілого. Ствердив, що при визначенні ступеню тяжкості наявних ушкоджень було враховано тривалість лікування ОСОБА_6 . Зазначив, що тривалий розлад здоров`я це як стаціонарне так і амбулаторне лікування. Згідно Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених МОЗ України №6 від 17.01.1995, тривалим належить вважати розлад здоров`я строком понад три тижні (більш як 21 день). В даному випадку був тривалий розлад здоров`я потерпілого, з урахуванням того, що в будь-якому випадку при переломі фалангових кісток 1-5 пальців нижньої кінцівки тривалість лікування становить від 24 до 32 днів. А відтак, таке тілесне ушкодження у будь-якому разі буде відноситися до середнього ступеня тяжкості і для цього не потрібно робити повторний ренген через 21 день і встановлювати коли саме кістка зрослася. Пояснив, що експертиза проводилася з врахуванням медичної карти стаціонарного хворого та з безпосереднім оглядом потерпілого ОСОБА_6 , що підтверджується тим, що у висновку ним зазначено «дані огляду». Ствердив, що ним були надані чіткі відповіді на всі поставлені в постанові слідчого питання в тому обсязі, що належить до його компетенції.

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , приведеного судом до присяги, який пояснив, що 29.01.2024 приблизно о 16.30 год переходив дорогу в напрямку вулиці Шептицьких у м. Львові, перейшовши дорогу він почув звук характерний для дорожньо-транспортної пригоди, самого моменту наїзду на пішохода він не бачив. Зазначив, що дорога складається з двох частин розділена на дві частини острівцем безпеки зі сходинками. Він перейшов дорогу до острівця безпеки, перейшов ту частину дороги, яка йде з вулиці Степана Бандери, в цей час зосередив увагу на сходинці, яка є на острівку безпеки, тому самого моменту зіткнення не бачив, почув лише звук. Пояснив, що потерпілий переходив дорогу в тому самому напрямку, що й він, просто йшов перед ним, тобто коли він дійшов до острівка безпеки, то потерпілий вже переходив другу частину дороги. Піднявши погляд побачив, що машина вже стоїть зупинена на пішохідному переході. Обійшовши машину ззаду він побачив, що потерпілий сидить на землі, у нього було розбите чоло. Водій також був поряд з потерпілим та намагався надати йому першу медичну допомогу. Він відразу ж подзвонив в швидку допомогу та поліцію та очікував їх прибуття. Наскільки він пам`ятає, то автомобіль зупинився вже проїхавши пішохідний перехід, можливо задні колеса були на пішохідному переході, але він в цьому не впевнений, бо вже пройшло багато часу. Потерпілий також вже був за межами пішохідного переходу, справа від автомобіля. Потерпілий був дезорієнтований, однак свідомості не втрачав, перебував в сидячому положенні. У потерпілого була розбита лобна ділянка. У водія не було аптечки, але він відразу підбіг до потерпілого та намагався надати йому першу медичну допомогу, зупинити кровотечу шапкою. Від моменту коли він почув звук дорожньо-транспортної пригоди до моменту він коли побачив потерпілого, -пройшло до 2-3 секунд, потерпілий знаходився на відстані до 3 метрів від нього. Він добре пам`ятає, що потерпілий до приїзду швидкої допомоги був дезорієнтований, однак не втрачав свідомості та перебував в сидячому положенні. Швидка допомога приїхала дуже швидко, приблизно до 5 хвилин. До приїзду швидкої допомоги він був на місці дорожньо-транспортної пригоди, поряд з потерпілим. Обвинувачений пояснював, що йому сонце засліпило очі і він не побачив потерпілого. Крім обвинуваченого в машині більше нікого не було. Потерпілого ніхто не супроводжував в лікарню, він сам поїхав машиною швидкої допомоги.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , приведений судом до присяги, надав суду показання про те, що 29.01.2024 приблизно о 16.30 год йшов по АДРЕСА_2 , розмовляв по телефону та почув незвичний автомобільний звук. Повернувшись побачив, що на відстані 200-300 метрів в районі пішохідного переходу стоїть автомобіль, він зрозумів, що щось трапилось та підійшов туди. Потерпілий сидів біля автомобіля та тримав шапкою прикриту голову, поруч стояв водій та ще один хлопець. Вони питали у потерпілого чи все з ним гаразд та що у нього болить. Потерпілий відповідав, але не чітко. Тоді він разом з водієм допомогли потерпілому дійти до магазину і посадили його там біля сходів. Водій був дуже розгублений та намагався надати потерпілому першу допомогу. Водій пояснював, що йому очі засліпило сонце та він не побачив потерпілого і не встиг своєчасно зупинитися. Переконавшись, що він більше нічим допомогти не може, пішов по своїх справах в «Ощадбанк», що неподалік. Коли повертався, то на місці дорожньо-транспортної пригоди вже була поліція та водій. Він спитав у поліції як потерпілий та останні повідомили, що його забрала швидка допомога. Поліція опитала його та записала його анкетні дані.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000633, 12.02.2024 до ЄРДР внесено відомості за повідомленням підприємств, установ, організацій та посадових осіб, правова кваліфікація: ч.1 ст.286 КК раїни, згідно короткого викладу обставин: 11.02.2018 у ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_6 , який просить внести відомості в ЄРДР за фактом дорожньо-транспортної пригоди яка відбулася 29.01.2024 приблизно о 16.30 год по АДРЕСА_3 , за участю автомобіля марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснив на нього наїзд. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження (а.с.37).

Згідно рапорту поліцейського вз.№2 роти №4 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_16 , 29.01.2024 о 16.45 год під час насення служби в складі патруля АДРЕСА_4 , де трапилась ДТП з потерпілим, наїзд на пішохода. А саме, транспортний засіб марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який травмований та госпіталізований до лікарні ШМД. Візуальні пошкодження транспортного засобу відсутні. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок можливого порушення ОСОБА_3 пунктів 2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України (а.с.38-39).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.01.2024, з відповідною схемою та фототаблицею до нього, відповідно до якого слідчим ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в присутності понятих, водія ОСОБА_3 , було оглянуто місце дорожньо транспортної пригоди по вулиці Митрополита Андрея, напрямок проведення огляду від вулиці Озаркевича до вулиці Степана Бандери у м. Львові, та встановлено, що покриття асфальтобетонне, сухе, чисте; пора доби: світла, на момент огляду не освітлюється; об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч, - відсутні; автомобіль не переміщався, вказана локалізація пошкоджень на транспортному засобі «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , а саме: потертості на капоті з правої сторони біль правої фари, зазначено, що не виявлено локалізації пошкоджень та слідів контактної взаємодії, нашарувань, відшарувань речовин на ТЗ. Під час огляду вилучено автомобіль марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 (а.с.40-50).

Протоколом огляду місця події від 12.02.2024 з фототаблицею до нього, проведеного слідчим ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , в присутності понятих, водія ОСОБА_3 , згідно якого обєктом огляду є автомобіль марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Під час огляду встановлено, що на автомобілі видимих пошкоджень, потеростей лакофарбового покриття, вмятин не виявлено, чотири колеса в справному стані, тиск наявний. Під час огляду вилучено автомобіль марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 та поміщено на територію автостоянки за адресою: автодорога «Київ Чоп», 0 км+550м (а.с.51-59).

Постановою слідчого ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 від 12.02.2024 автомобіль марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_3 визнано речовим доказом та поміщено на територію автостоянки за адресою: автодорога «Київ Чоп», 0 км+550м (а.с.60).

Висновком судово медичної експертизи №89/24, проведеної судово-медичним експертом ОСОБА_18 , яким встановлено, що згідно представленої медичної карти стаціонарного хворого №9214 та при огляді потерпілого ОСОБА_6 , були виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана в лобній ділянці праворуч, струс головного мозку, внутрішньосуглобовий перелом проксимальної фаланги 1-го пальця лівої стопи, гемартроз лівого колінного суглобу. Вказані ушкодження могли утворитись 29 січня 2024 року від контакту в виступаючими частинами транспортного засобу пересування при наїзді на пішохода, з послідуючим падінням потерпілого на тверду поверхню, тобто в час та за обставин, вказаних в постанові, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я (а.с.61-63).

Висновком судової інженерно транспортної експертизи №СЕ-19/114-24/3558-ІТ від 28.02.2024, проведеної судовим експертом ОСОБА_12 , яким встановлено, що: на момент огляду робоча ОСОБА_19 система досліджуваного автомобіля KIA SPORTAGE (номерний знак ВС09640С) знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією (по зменшенню швидкості автомобіля та утриманню його на місці); на момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля KIA SPORTAGE (номерний знак НОМЕР_2 ) знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією (по зміні та збереженню напрямку руху автомобіля); на момент огляду система зовнішнього освітлення досліджуваного автомобіля KIA SPORTAGE (номерний знак НОМЕР_2 ) знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією; з огляду на те, що під час експертного огляду робочої гальмівної системи, системи рульового управління, системи зовнішнього освітлення автомобіля KIA SPORTAGE (номерний знак НОМЕР_2 ) не було виявлено будь-яких їх технічних несправностей, дані питання слідства стосовно цих систем втрачає технічний зміст; так як до ДТП всі досліджувані системи автомобіля KIA SPORTAGE (номерний знак НОМЕР_3 ) були в працездатному стані, то питання про можливий причинно - наслідковий зв`язок між їх технічними несправностями та фактом настання даної ДТП втрачає технічний зміст (а.с.65-69).

Висновком судової транспортно трасологічної експертизи №СЕ-19/114-24/53236-ІТ від 27.03.2024, проведеної судовим експертом ОСОБА_12 , яким встановлено, що при експертному огляді зовнішньої поверхні кузова наданого на дослідження автомобіля KIA SPORTAGE (номерний знак НОМЕР_3 ) не було виявлено будь-яких видимих слідів, характерних для контактування з пішоходом ОСОБА_6 під час наїзду на нього. Експертним шляхом встановити місце наїзду автомобіля KIA SPORTAGE (номерний знак НОМЕР_3 ) на пішохода ОСОБА_6 не є можливим через брак слідової інформації на місці пригоди, яка б могла свідчити про це(а.с.71-73).

Протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_3 з відповідною схемою від 21.02.2024, проведеного з використанням фотофіксації, за участі понятих, у світлу пору доби, при сухому асфальтному покритті, під час проведення якого ОСОБА_3 розповів та показав, що 29.01.2024 приблизно о 16.30 год., він рухаючись по вулиці ОСОБА_20 в лівій смузі руху у напрямку до вулиці Степана Бандери, зі швидкістю до 50 км/год, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу включив омивач лобового скла, окрім цього по напрямку його руху заходило сонце, яке світило йому в обличчя, та перебуваючи в безпосередній близькості до нерегульованого пішохідного переходу виявив пішохода, який перебігав проїзну частину по пішохідному переходу зліва на право по ходу руху. В цей самий час водій ОСОБА_3 застосував екстрене гальмування, однак відбувся наїзд на пішохода. Проведеними замірами встановлено, що місце наїзду знаходиться на смузі руху у напрямку до вулиці Степана Бандери, у повздовжній проекції на віддалі 12,6 м до краю кута будинку АДРЕСА_3 , у поперечній проекції на віддалі 2,9 м до лівого краю проїзної частини дороги. Крім цього, замірами встановлено, що ОСОБА_3 рухався у лівій смузі руху з боковим інтервалом до лівого краю проїзної частини 1,5 та 1,3 м. Також замірами встановлено, що автомобіль відносно місця наїзду перебував на віддалі 4,8 м. Так само, ОСОБА_3 повідомив, що пішохода він виявив в тому самому місці, де відбувся наїзд. Також в момент виявлення пішохода автомобіль перебував передньою частиною кузова на початку дорожньої розмітки 1.14.1 додатку 2 ПДР України. Встановлено замірами, що відстань від переднього колеса до краю будинку 6,4 м(а.с.74-78).

Протоколом проведення слідчого експерименту з потеплілим ОСОБА_6 з відповідною схемою від 06.03.2024, проведеного з використанням фотофіксації, за участі понятих, у світлу пору доби, при зволоженому асфальтному покритті (при ДТП асфальт був сухий), під час проведення якого ОСОБА_6 розповів та показав, що 29.01.2024 приблизно о 16.30 год., він переходив дорогу по нерегульованому пішохідному переходу через вулицю ОСОБА_20 у напрямку до вулиці Ангеловича у м.Львові. Перейшовши дві смуги для руху в напрямку до вулиці Озаркевича піднявся по сходах, які розділяють два напрямки руху по вулиці Митрополита ОСОБА_21 та переконавшись, що автомобілів, які б рухалися по АДРЕСА_2 у безпосередній близькості до пішохідного переходу немає, розпочав рух, пройшовши першу смугу руху відчув удар в праву частину тіла, від якого впав на проїзну частину дороги. Проведеними замірами встановлено, що наїзд автомобілем на пішохода відбувся на пішохідному переході в межах осьової лінії між двома смугами у напрямку до вул. С.Бандери у повздовжній проекції на відстані 10,4 м до краю будинку АДРЕСА_3 , у поперечній проекції на віддалі 4,3 м до лівого краю проїзної частини дороги. Ширина та довжина місця наїзду 1 м. Потерпілий показав, що в момент виходу на пішохідний перехід автомобіль перебував на відстані 81,5 м до місця наїзду. Потерпілому також було запропоновано пройти на час ділянку з місця виходу на пішохідний перехід до місця наїзду, а саме 4,3 м. Проведеними замірами встановлено, що дану ділянку 4,3 м потерпілий подолав за: 1.) 3,3 секунди, 2) 2,96 секунди, 3) 3,07 секунди (а.с.79-82).

Висновком судової інженерно транспортної експертизи дослідження обставин та механізму ДТП №СЕ-19/114-24/5323-ІТ від 20.03.2024, проведеної експертом ОСОБА_12 , яким встановлено, що: в даній дорожній обстановці водій автомобіля KIA SPORTAGE (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 повинен був керуватися технічними вимогами п. 18.1 ПДР; водій автомобіля КІА SPORTAGE (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода Матвіїва АЯ. шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виходу пішохода на проїзну частину дороги в межах пішохідного переходу; в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля KIA SPORTAGE (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 не відповідали технічним вимогам п. 18.1 ПДР і ця невідповідність перебуває в прямому причино-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП; з технічної точки зору, причиною настання даної ДТП стали обставини, пов`язані з невиконанням водієм автомобіля KIA SPORTAGE (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 технічних вимог п. 18.1 ПДР (а.с.84-87).

Медичною картою стаціонарного хворого ОСОБА_6 за №9214, який перебував на стаціонарному лікуванні в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у період з 29.01.2024 по 02.02.2024, разом із DVD-R диском з рентгенограмами. В якій наявні відповідні огляди потерпілого ОСОБА_6 лікарями КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », медичні консультації та встановлені діагнози. Зокрема, при госпіталізації ОСОБА_6 встановлено діагноз струс головного мозку. Після проведеної КТ, рентгенологічних та ультразвукових досліджень, консультацій хірурга, встановлено заключний клінічний діагноз: струс головного мозку ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійна рана лобної ділянки. Гемартроз лівого колінного суглобу, перелом ближньої фаланга 1 пальця лівої стопи (92-101).

Постановою слідчого ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 від 04.03.2024 медичну карту стаціонарного хворого №9214 разом із DVD-R диском з рентгенограмами визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.102).

Згідно довідки Львівського регіонального центру з гідрометеорології від 01.03.2024 за №9912-01-239/0805.3, за даними стаціонарного метеорологічних спостережень, 29.01.2024 з 15.00 год до 18.00 год., атмосферні явища та опади не спостерігались (а.с.103).

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що висновок судово медичної експертизи №89/24, проведеної судово-медичним експертом ОСОБА_18 , яким встановлено, що тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_6 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я є неналежним доказом, оскільки: такий ніби то складений 05.03.2024, тобто до проведення екпертизи; експертиза ніби то проведена без огляду самого потерпілого ОСОБА_6 ; експертом не встановлено тривалість розладу здоров`я ОСОБА_6 більше 21 дня та не визначено ступінь втрати ним працездатності, не заслуговують на увагу суду, оскільки такі доводи повністю спростовуються зазначеними вище доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, у висновку судово медичної експертизи №89/24, вказано, що така проведена: «На підставі постанови слідчого ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , ДР №0000633 від 12.02.2024. Від 05 березня 2024р. Справа №__ В приміщенні відділення №1 Львівського району при КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_23 зав. Відділення №1 Львівського району при КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », стаж роботи за фахом з 1988 року, вища лікарська категорія, 1 кваліфікаційний клас судового експерта (наказ №193 відповідно до рішення ЕКК КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» пр.№1 від 14.09.2019). Провів судово-медичну експертизу: гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » При цьому, у висновку чітко вказано, що така розпочата 12.03.2024, а закінчена 18.03.2024. А відтак, відсутні підстави вважати, що вказана дата «05 березня 2024 р. Справа №» є датою складення судово-медичного висновку.

Вказаним висновком судово медичної експертизи №89/24 та показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_13 , спростовуються також доводи захисника ОСОБА_5 про те, що експертиза проведена без огляду самого потерпілого ОСОБА_6 , оскільки у висновку зазначено: «Дані огляду: 1-ий палець лівої стопи набряклий, нігтьова пластинка чорного кольору».

Крім цього, допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт КЗ ЛОР «Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_13 , пояснив, що дійсно згідно Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених МОЗ України №6 від 17.01.1995, тривалим належить вважати розлад здоров`я строком понад три тижні (більш як 21 день). Згідно ж Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерством охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 року та відповідних Методичних рекомендацій, затверджених Міністерством охорони здоров`я України, які є додатком до цього наказу, - при закритому переломі 1-5 пальців фалангових кісток тривалість лікування становить від 24 до 32 днів. Тобто в даному випадку був тривалий розлад здоров`я потерпілого, з урахуванням того, що в будь-якому випадку при переломі фалангових кісток 1-5 пальців нижньої кінцівки тривалість лікування становить від 24 до 32 днів.

Безпідставними є також покликання захисника на необхідність визначення ступеня втрати працездатності потерпілого ОСОБА_6 , оскільки ст.122 КК України відносить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину. У даному випадку судово-медичним експертом віднесено тілесні ушкодження, які отримав потерпілий ОСОБА_6 до середнього ступеня тяжкості саме за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Суд не ставить компетенцію судово-медичного ОСОБА_13 під сумнів, та не має підстав не вірити показанням наданим ним в судовому засіданні, оскільки такий до дня вчинення кримінального правопорушення з обвинуваченим чи потерпілим знайомий не був, судом не здобуто доказів чи підстав з яких експерт міг надати завідомо неправдивий висновок, чи надавати неправдиві показання, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Суд критично оцінює покликання захисника ОСОБА_5 на те, що перелом фаланги пальця потерпілий ОСОБА_6 міг отримати вже після дорожньо-транспортної пригоди, перебуваючи на саціонарному лікуванні, оскільки будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_6 ствердив, що за час саціонарного лікування приміщення лікарні він не покидав та травм не отримував. Згідно ж висновку судово-медичної експертизи №89/24, вказані тілесні ушкодження, в тому числі перелом проксимальної фаланги 1-го пальця лівої стопи могли утворитись 29.01.2024 від контакту в виступаючими частинами транспортного засобу пересування при наїзді на пішохода, з послідуючим падінням потерпілого на тверду поверхню.

Оцінюючи вищезазначені докази, суд вважає, що такі є належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність є достатньою для висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України кваліфіковано вірно, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст.65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

При призначенні покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, з вищою економічною та вищою будівельною освітою, в період вчинення кримінального правопорушення працював заступником начальника служби експлуатації будівель і споруд Львівської залізниці, на даний час - пенсіонер, інвалід III групи, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого - хвороби серця.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає: його щире каяття, яке полягало в критичному ставленні до своїх дій, визнанні своєї провини, висловлення жалю з приводу вчиненого, неодноразовому вибаченні перед потерпілим, бажанні виправити ситуацію, що склалася, та готовності нести кримінальну відповідальність, що виглядало перед судом правдиво та досить переконливо; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в повідомленні органу досудового розслідування та суду всіх суттєвих обставин щодо вчинення ним порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, наданні визнавальних показів з самого початку досудового розслідування злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини, за яких вчинене діяння, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, необережну форму вини, та не відшкодування на даний час заподіяної шкоди у зв`язку з недосягненням з потерпілим згоди щодо розміру такої, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є пенсіонером та інвалідом III групи, вперше вчинив кримінальне правопорушення, його ставлення до вчиненого, який в судовому засіданні щиро розкаявся та обіцяв не допускати в подальшому протиправної поведінки, ставлення до наслідків своїх протиправних дій, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та даних про систематичний характер порушення обвинуваченим вимог ПДР, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.286 КК України.

При вирішенні питання щодо призначення обов`язкового додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 даного додаткового виду покарання, виходячи з обставин дорожньо-транспортної пригоди, даних про те, що він вчинив правопорушення проти безпеки руху на пішохідному переході, з наслідками у вигляді отримання потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень, та призначення вказаного додаткового покарання має вплинути на формування думки інших осіб про неприпустимість порушення Правил дорожнього руху України та чітке розуміння того, що особа буде нести невідворотне та справедливе покарання за такі дії.

Підстав для застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з частиною 2статті 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки санкція ч. 1 ст.286 КК України передбачає одне з основних покарань у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, положення ч.2 ст.69 КК України щодо можливості не призначати обов`язкове додаткове покарання, визначене санкцією цієї частини указаної статті, не можуть бути застосовані.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 16 березня 2023 року (справа № 185/1030/22, провадження № 51-3134км22), від 03 жовтня 2023 року (справа № 233/250/22, провадження № 51-3551км23), від 24.07.2024 (справа №761/15155/23, провадження №51-1208км24).

На думку суду, таке покарання в сукупності з позбавленням ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, питання доцільності обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.02.2024 на транспортний засіб марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_4 , - скасований, в порядку передбаченому п.2 ч.1 ст.174 КПК України, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21.03.2024.

Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення становлять 13 252/тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дві/ гривні 40 /сорок/ копійок, а саме:

- висновок експерта №СЕ-19/114-24/3558-ІТ від 28.02.2024 за результатами судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», проведеної експертом Львівського НДЕКЦ МВС України - 3786 гривень 40 копійок;

- висновок експерта №СЕ-19/114-24/5326-ІТ від 27.03.2024 за результатами судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.4 «Транспортно - трасологічні дослідження», проведеної експертом Львівського НДЕКЦ МВС України - 5679 гривень 60 копійок;

- висновок експерта №СЕ-19/114-24/5323-ІТ від 20.03.2024 за результатами судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо - транспортних пригод», проведеної експертом Львівського НДЕКЦ МВС України - 3786 гривень 40 копійок.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілим не пред`явлений, що не позбавляє його права відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведення експертних досліджень в сумі 13 252 /тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дві/ гривні 40 /сорок/ копійок.

Речові докази:

-медичну карту стаціонарного хворого №9214 разом із DVD-R диском з рентгенограмами, згідно постанови про визнання предмета речовим доказом від 04.03.2024, яку долучено до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-автомобіль марки «KIA SPORTAGE», р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , згідно постанови про визнання предмета речовим доказом від 12.02.2024, який повернутий ОСОБА_3 , - залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1