Справа № 646/8204/24
№ провадження 1-кп/646/1021/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2024 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 16.04.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призивом, який проходить військову службу на посаді водія 2 відділення протитанкових ракетних комплексів з механізованого взводу протитанкових ракетних комплексів 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року, у старшого солдата ОСОБА_3 , військовослужбовця військової служби за призовом, який проходить військову службу на посаді водія 2 відділення протитанкових ракетних комплексів з механізованого взводу протитанкових ракетних комплексів 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , винник злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права, а саме: посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «С».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовлені завідомо підробленого посвідчення, старший солдат ОСОБА_3 , скориставшись спеціальним додатком для спілкування користувачів месенджеру «Інстаграм», де віднайшов та зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка займається виготовленням водійських посвідчень, з якою узгодив виготовлення посвідчення водія на своє ім`я, при цьому, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія відповідно «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, ОСОБА_3 надіслав необхідні для виготовлення такого посвідчення власні анкетні дані, зокрема - власну фотографію, власні паспортні дані та РНОКПП, а також зразок власного підпису, тобто таким чином сприяв вчиненню кримінального правопорушення у частині виготовлення підробленого посвідчення.

Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа, в невстановлений досудовим розслідуванням дату, час та місці, використовуючи анкетні дані, попередньо надіслані старшим солдатом ОСОБА_3 , внесла неправдиві відомості до посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 , тим самим підробивши його, яке останній отримав 05.12.2023 від невстановленої в ході досудового розслідування особи, за допомогою поштового сервісу ТОВ «Нова Пошта», зробивши, в свою чергу, готівковий переказ у розмірі 8 220,90 грн., з метою подальшого використання для забезпечення можливості керувати транспортним засобом.

Тим самим своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво в підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою.

Крім того, старший солдат ОСОБА_3 , військовослужбовець військової служби за призовом, який проходить військову службу на посаді водія 2 відділення протитанкових ракетних комплексів з механізованого взводу протитанкових ракетних комплексів 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 17.01.2024 р. близько о 17 год. 04 хв., перебуваючи на ділянці місцевості тимчасово утвореного блокпосту № 1 в м. Куп`янськ у Харківської області за кермом автомобіля марки Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_3 , при перевірці документів, на вимогу співробітників поліції, в порядку ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», пред`явив, таким чином використав, в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданий 30.11.2023 ТСЦ 2341 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, згідно висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/11103-ДД від 24.04.2024.

Тим самим ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 16.04.2024 р. у вчиненні кримінальних правопорушень- проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без виклику учасників судового провадження.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Відповідно до ст. 381 КПК України - суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Як вбачається з наявності у матеріалах кримінального провадження заяви ОСОБА_3 , яку він підписав у присутності свого захисника - адвоката ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто пособництво в підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та використання завідомо підробленого документа.

ОСОБА_3 були роз`яснені наслідки неможливості оскаржити встановлені обставини в апеляційному порядку, та отримана, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України, згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.

За правилами ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто пособництво в підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст.ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченою ч.2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченою ч.2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком.

При встановлені обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно ст.66 КК України, суд зазначає наступне.

Розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.11.2021 (справа № 199/6365/19).

Судом встановлено та не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності в порядку спрощеного провадження, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, в повному обсязі та щиро кається.

З огляду на зазначене, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він є громадянином України, раніше не судимий, не одружений, має зареєстроване місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, військовослужбовець військової служби за призовом, який проходить військову службу на посаді водія 2 відділення протитанкових ракетних комплексів з механізованого взводу протитанкових ракетних комплексів 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "старший солдат".

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б його обтяжували, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України, покарання у виді штрафу.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у зв`язку із проведенням експертизи в розмірі 1514,56 грн. відповідно до вимог ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого.

Питання скасування арешту майна суд вирішує в пряду ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Арешт майна, застосований згідно ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2024р., - скасувати.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 30.11.2023 ТСЦ 2341 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - зберігати в матеріалах справи.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 1 514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 коп. витрат на проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/11103-ДД від 23.04.2024.

Вирок суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1