Єдиний унікальний номер судової справи 201/3531/24
Номер провадження 1-кп/201/680/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Дніпро

вул. Гусенко, 13

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 24 липня 2024 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 19 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000234 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Коростень, Житомирської області, громадянки України, із повною середньою освітою, не одруженої, яка має неповнолітню доньку ОСОБА_7 , 2013 року народження, офіційно не працевлаштованої, в порядку ст. 89 КК України не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

встановив:

19 лютого 2024 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_5 перебувала за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин внаслідок словесного конфлікту з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Далі, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 12:00 годині правою рукою взяла зі столу, що знаходився відносно неї з правого боку, кухонний ніж, та утримуючи ніж за руків`я лезом вперед нанесла потерпілому 1 удар в ділянку живота, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева з випадінням великого сальника, яке розпочинається раною в епігастральній ділянці, далі переходить в раньовий канал, який йде спереду назад, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, далі проникає в черевну порожнину з подальшим ушкодженням великого сальника, передньої та задньої стінки шлунку з явища внутрішньочеревної кровотечі.

За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час судового розгляду прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 надано угоду про визнання винуватості від 24 липня 2024 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України у кримінальному провадженні, внесеному 19 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000234 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 19 червня 2024 року відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України надав прокурору письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеного 19 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000234 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Письмова згода потерпілого ОСОБА_4 надана прокурором в судовому засіданні разом із угодою про визнання винуватості.

Під час розгляду угоди потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що надав прокурору згоду на укладання угоди про визнання винуватості, зазначив, що обвинувачена ОСОБА_5 є його цивільною дружиною, з якою вони разом мешкають, з узгодженим видом та мірою покарання він згодний повністю, просив затвердити угоду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_6 просили суд розглянути надану угоду про визнання винуватості, затвердити та призначити покарання, узгоджене сторонами угоди.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно даній угоді прокурор ОСОБА_3 Є, з однієї сторони, та обвинувачена ОСОБА_5 , з другої сторони, за участю захисника ОСОБА_6 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

При цьому, сторонами цієї угоди узгоджено покарання, яке має бути призначено за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на обвинувачену обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_8 згодна. В наданій суду угоді сторонами передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, положення ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

Під час розгляду угоди обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною, їй зрозумілий вид покарання, який буде застосований до неї у разі затвердження угоди, із нею узгоджено та є цілком зрозумілим. Додала, що виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання, вона в змозі реально, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, зокрема, в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, спричиненому потерпілому ОСОБА_4 , визнала повністю та підтвердила фактичні обставини інкримінованого їй правопорушення, викладені в угоді про визнання винуватості.

Суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підставі для невизнання винуватості, відсутні.

Отже, за таких обставин, суд приходить до переконання, що надана угода про визнання винуватості від 24 липня 2024 року, укладена між прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України у кримінальному провадженні, внесеному 19 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000234 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та кримінального закону, підстави для відмови у її затвердженні відсутні, а тому зазначена угода підлягає затвердженню.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням ОСОБА_5 своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і обвинувачена винна в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, спричиненому потерпілому ОСОБА_4 , а тому вона підлягає покаранню, визначеному в угоді, за вчинення такого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, яке передбачене в угоді про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 в порядку ст. 89 КК України не судима, має повну середню освіту, не одружена, офіційно не працевлаштована, зі слів проживає у цивільному шлюбі із потерпілим ОСОБА_4 , який підтвердив ці обставини в суді, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (прокурором та обвинуваченою) вид та міра покарання за вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчинених злочинів, особі обвинуваченої та заявлені в межах санкцій ч. 1 ст. 121 КК України, таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, відповідно до статті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» суд має враховувати, що чинні КК і КПК регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний - коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний - у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у ч. 1 ст. 75 КК, не є обов`язковим.

У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні.

При цьому, виходячи з положень ст. ст. 75, 76 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Тому, зважаючи на наведені положення закону та узгодження сторонами угоди домовленості щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, а також проаналізувавши дані про особу обвинуваченої у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість застосовування до обвинуваченої вимог ст. ст. 75, 76 КК України та звільнити останню від відбування покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням, визначивши строк такого випробування 3 (три) роки та поклавши на неї узгоджені сторонами угоди обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В ході досудового розслідування в межах даного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120, 00 гривень, який в подальшому був продовжений. Строк дії запобіжного заходу спливає 11 серпня 2024 року.

Отже, з огляду на те, що суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості, відповідно до якої сторонами цієї угоди узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі із застосовуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України, до набрання вироком чинності застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підлягає скасуванню та обвинувачена має бути звільнена з-під варти негайно в залі суду.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрати по проведенню судової трасологічної експертизи за експертною спеціальність 4.6 (дактилоскопічні дослідження) у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- кухонний ніж з полімерного матеріалу білого кольору з тумбочки, який поміщено до паперового конверту; слід папілярного візерунка на липкій стрічці з рукоятки ножа, який поміщено до паперового конверту; змив РБК дистильованою водою з ножа на марлевий тампон, який поміщено разом з контрольним зразком марлевого тампону до паперового конверту; змив РБК з поліетиленового пакету дистильованою водою на марлевий тампон, який поміщено разом з контрольним зразком до паперового конверту, які відповідно до квитанцій № 1392 від 01.03.2024 року та № 2169 від 25.03.2024 року передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 370, 374, 394, 473-475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 липня 2024 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 19 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000234 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного їй покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

До набрання вироком чинності застосований під час досудового розслідування до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» - скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню судової трасологічної експертизи за експертною спеціальність 4.6 (дактилоскопічні дослідження) у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок, на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- кухонний ніж з полімерного матеріалу білого кольору з тумбочки, який поміщено до паперового конверту; слід папілярного візерунка на липкій стрічці з рукоятки ножа, який поміщено до паперового конверту; змив РБК дистильованою водою з ножа на марлевий тампон, який поміщено разом з контрольним зразком марлевого тампону до паперового конверту; змив РБК з поліетиленового пакету дистильованою водою на марлевий тампон, який поміщено разом з контрольним зразком до паперового конверту, які відповідно до квитанцій № 1392 від 01.03.2024 року та № 2169 від 25.03.2024 року передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1