Справа № 151/331/23
Провадження № 1-кп/147/96/24
УХВАЛА

21 серпня 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілих, адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 від 25.03.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Тростянецького районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду на підстави ухвали суду від 14.08.2024 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 від 25.03.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст.115 КК України.

Ухвалою суду від 20.08.2024 призначено підготовче судове засідання.

21.08.2024 захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 , подав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Зазначено, що обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченими у ст. 291 КПК України. Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України можна встановити в діях обвинуваченого склад злочину, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак. Обвинувальний акт в частині формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_6 не містить обґрунтування спричинення наслідків у вигляді умисного вбивства та не містить відомостей про те, які саме наслідки вчинених дій обвинуваченим, тобто в чому саме полягає об?єктивна сторона злочину. Формулювання обвинувачення за статтями КК є неконкретизованим та незрозумілим. Також звертає увагу суду на той факт, що в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, а також відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення. Замість цього обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру, що є недопустимим. Правова кваліфікація дій ОСОБА_6 повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об?єктивної сторони та кваліфікуючих ознак. В обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також частина тих фактичних обставин правопорушення, у вчиненні якого підозрювалася особа, і правова кваліфікація. Також, в обвинувальному акті відсутнє належне формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, конкретизованого способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів цього правопорушення, правової кваліфікації, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та права обвинуваченого на захист. Неконкретність обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на захист, яке не може бути усунене судом в ході судового розгляду. З урахуванням того, що формулювання обвинувачення не містить викладу всіх елементів вищезазначеного складу злочину, за яким обвинувачується ОСОБА_6 , а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дана обставина перешкоджає подальшому судовому розгляду.

Також, 21.08.2024 захисником обвинуваченого було подано клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу на інший, відмінний від тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване тим, що тривалий час тримання ОСОБА_6 під вартою порушує його гарантовані державою права, а відтак до нього може бути застосований більш м`який вид запобіжного заходу ніж домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків. Зазначив, що, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до показів основного свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_6 без будь-яких погроз та висловлювань щодо вбивства інших військовослужбовців, направивши ствол у землю, відкрив вогонь, де в цей час до нього підходив військовослужбовець, який потрапив під кулю, що попала йому у ногу. Ті ж самі дії підтверджуються показами самого підозрюваного ОСОБА_6 . А відтак можна зробити висновок, що стороною обвинувачення не досліджувались відповідні докази та не надавалась відповідна їм оцінка, що в свою чергу виключає положення ст. 183 КПК України щодо неможливості застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу. На думку сторони захисту, відповідного підтвердження доказами вбивства в матеріалах справи не міститься та не підтверджується, тому судом може бути застосований більш м`який запобіжний захід відмінний від тримання під вартою.

Також звертав увагу суду на той факт, що потерпілі живі, а не мертві, як то передбачено та встановлено диспозицією ст. 115 КК України, яка може бути порушена відносно особи, яка вбила особу і яка, на момент розгляду відповідної справи, є мертвою, а не знаходиться у свідомості та життю даних осіб нічого вже не загрожує, що в свою чергу виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України. Також звертав увагу суду на той факт, що військовослужбовцями, які отримали кульові поранення у ногу здійснювалось відносно ОСОБА_6 насильство: вони його били та над ним знущалися, що в свою чергу завдало ОСОБА_6 фізичного болю та психологічного страждання. Дані обставини свідчать про той факт, що ОСОБА_6 захищався від даних осіб. А тому, враховуючи вищевикладені обставини, сторона захисту вважає, що до ОСОБА_6 може бути застосований більш м?який запобіжний захід встановлений КПК України.

Також, 21.08.2024 прокурором було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 терміном на 60 днів. Зазначено, що на підставі ухвали судді Чечельницького районного суду Вінницької області відносно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 24.08.2024. На даний час продовжують існували ризи, які існували під час обрання запобіжного заходу останньому.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого строком на 2 місяці, оскільки ризики, передбачені КПК України, не зникли, обставини не змінилися. Тобто існують ризики, що обвинувачений зможе перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього. Просить відмовити у задоволенні заявленого клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту, оскільки викладені у ньому підстави не відповідають дійсності. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник у підготовчому судовому засіданні просили повернути обвинувальний акт прокурору, з мотивів викладених у ньому. Крім того, захисник вказав, що відносно військовослужбовців наявний спеціальний розділ 19 у Кримінальному кодексі, а тому відносно його підзахисного, як спеціального суб`єкта, має бути відповідна кваліфікація за статтею даного розділу. Також підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу, зокрема на домашній арешт. Захисник зазначив, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений та має на утриманні неповнолітнього сина. Окрім того, обвинувачений має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , а також має позитивну характеристику за місцем свого проживання. Крім того, потерпілі перебувають щодо нього на значній відстані, а тому ОСОБА_6 не зможе на них впливати, так само як і на свідків, які проходять службу в ЗСУ.

Представник потерпілих заперечив проти повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він складений відповідно до вимог КПК України. Підтримав клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Так, захисник ОСОБА_7 своє клопотання про повернення обвинувального акту прокурору мотивує тим, що в даному обвинувальному акті відсутнє обґрунтування спричинення наслідків у вигляді умисного вбивства та відсутні відомостей про те, які саме наслідки вчинених дій обвинуваченим, тобто в чому саме полягає об?єктивна сторона злочину. Формулювання обвинувачення за статтями КК є неконкретизованим та незрозумілим. Також, в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, а також відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення. Відсутнє належне формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, конкретизованого способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів цього правопорушення, правової кваліфікації, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, вказує що відносно військовослужбовців наявний спеціальний розділ 19 у Кримінальному кодексі, а тому щодо його підзахисного, як спеціального суб`єкта, має бути відповідна кваліфікація за статтею даного розділу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Ознайомившись зі змістом обвинувального акта та доданими до нього матеріалами, перевіривши доводи захисника, суд дійшов висновку, що він відповідає вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону.

Так, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зазначені захисником обвинуваченого у клопотанні про повернення обвинувального акта прокурору обставини, які були підтримані обвинуваченим, є безпідставними, оскільки досліджений в ході підготовчого судового засідання обвинувальний акт, який направлено на адресу суду, відповідає вимогам вказаної норми та не містить таких недоліків, які не можуть бути усунені у передбачений кримінальним процесуальним законом спосіб під час здійснення судового провадження.

Окремо суд звертає увагу на те, що на стадії підготовчого судового засідання суд не вправі вдавитися до аналізу пред`явленого обвинувачення, встановлювати винуватість особи чи вірність кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства - ст. 291 КПК України, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання захисника про його повернення прокурору.

Щодо продовження та зміни запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання продовження запобіжного заходу, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи або навчання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини», «Нечипорук та Йонкало проти України»).

Також суд зазначає, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст.177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Встановлено, що ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області від 26.06.2024, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Садове, Баришівського району, Київської області, проживаючому по АДРЕСА_2 , на 60 днів, а саме з 26 червня 2024 року по 24 серпня 2024 року включно.

За положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Не вдаючись до детального аналізу оцінки дій винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, суд повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у суду реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.

Наведені прокурором у клопотанні доводи, а також покликання на зібрані докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, п. 1 ч. 2 ст.115 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Переконливих доказів того, що до обвинуваченого можна застосувати більш м`який запобіжний захід, з огляду на наведені ризики, в ході розгляду справи не здобуто.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на вчинення особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Вік і стан здоров`я ОСОБА_6 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі, таке обмеження конституційних прав, з огляду на наведені прокурором обставини, є виправданим, наведене свідчить про відсутність в обвинуваченого соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не буде переховуватись від суду, не буде незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні та не вчинить іншого кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_6 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, його вік і стан здоров`я дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Суд враховує доводи захисника щодо позитивної характеристики обвинуваченого, наявності у нього сім`ї та постійного місця проживання. Між тим, з огляду на перелічені вище ризики, які не змінились, та наявність обґрунтованої підозри, підстав для зміни запобіжного заходу, про що просить захисник, колегія суддів не вбачає.

Справа перебуває на стадії підготовчого судового засідання, судом не встановлювались обставини справи, не досліджувались докази та не допитувались свідки, що свідчить про те, що ризики, які слугували підставою обрання щодо обвинуваченому запобіжного заходу не втратили свою актуальність.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відмовивши у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 327, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 від 25.03.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України прокурору, відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу, відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 жовтня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

На ухвалу суду в частині вирішення питання запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 22.08.2024 о 12-45 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3