Справа № 586/766/21
Провадження № 1-кп/526/26/2024
У Х В А Л А

15 жовтня 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальні провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № №0000208, № 0000104, №0000053, № 0000134 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Середина-Буда Сумської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима: 1) 16.08.2021 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 2) 17.01.2022 Ямпільським районним судом Сумської області за ч. 2, ч. З ст. 185, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на З роки 1 місяць; І 3) 21.02.2022 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. І 185, ч. 1 ст. 222, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на З роки 1 місяць; 4) 28.07.2022 Ямпільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, -

07 вересня 2022 Шосткинським міскрайонним судом ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, 69, 70ч.1, 70ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Досудовим слідством ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України за наступними епізодами :

1 епізод: 04.11.2020 у нічний час (з 22-00 год. до 00-00 год.) ОСОБА_4 гуляла по АДРЕСА_3 . Проходячи повз господарські споруди, вона звернула увагу на господарське приміщення, розташоване біля будинку АДРЕСА_3 , що є власністю тещі потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 і у неї виник умисел на здійснення крадіжки майна, що в ньому знаходиться. В подальшому ОСОБА_4 руками зірвала навісний замок з вхідних дверей та потрапила в середину вищевказаної господарської споруди. Перебуваючи в середині, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направлений на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_4 скоїла крадіжку велосипеду чорного кольору торгівельної марки «Titan», що є власністю ОСОБА_5 , вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №19/119/11/1- 2748е від 11.11.2020 складає 3000 грн.

2 епізод: в період часу з 10 по 20 грудня 2020 року (у невстановлений досудовим розслідуванням день) близько 23-00 год., з метою здійснення крадіжки чужого майна, ОСОБА_4 зайшла до центрального під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 . Перебуваючи на першому поверсі вищевказаного будинку біля квартири АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 відкрила шафу, яка стояла поряд, де побачила болгарку червоного кольору. В подальшому, керуючись виниклим злочинним умислом, направлений на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, діючи повторно, ОСОБА_4 скоїла крадіжку болгарки торгівельної марки «Tekhmann Tag- 12/1400 VS», що є власністю ОСОБА_7 , вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №19/119/21/10684-ТВ від 17.09.2021 складає 1221 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зникла та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

3 епізод: 05.05.2021 близько 23-00 год. ОСОБА_4 , з метою здійснення крадіжки чужого майна, прийшла до господарського приміщення, розташованого поблизу багатоповерхового будинку АДРЕСА_6 , що є власністю ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_4 руками зірвала навісний замок з вхідних дверей та потрапила в середину вищевказаного господарського приміщення. Перебуваючи в середині господарського приміщення, керуючись злочинним умислом, направлений на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, діючи повторно, ОСОБА_4 скоїла крадіжку велосипеда марки «Дорожник», що є власністю ОСОБА_8 , вартість якої згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №19/119- 21/6526-ТВ від 09.06.2021 складає 1750 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зникла та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 збитки на суму 1750 грн.

4 епізод: у період часу з 10 по 20 квітня 2021 року (у невстановлений досудовим розслідуванням день) близько 21-00 год. ОСОБА_4 прийшла до будинку свого знайомого

ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_7 . Зрозумівши, що ОСОБА_9 немає вдома, у ОСОБА_4 виник умисел на скоєння крадіжки майна з домоволодіння останнього. Після чого, відкривши ворота, які були прикриті, але на запираючий пристрій не замкнені, ОСОБА_4 потрапила на територію господарського двору, де продовжуючи свої злочинні дії, через незамкнені двері потрапила всередину господарського приміщення. Перебуваючи в середині вищевказаного господарського приміщення, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направлений на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, діючи повторно, ОСОБА_4 скоїла крадіжку ручної дискової пили марки «Фіолент» моделі ПДЗ-70, що є власністю ОСОБА_9 , вартість якої згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №19/119- 21/13008-ТВ від 11.11.2021 складає 1700 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зникла та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 за даними обвинуваченнями органами досудового розслідування кваліфіковано ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторнота за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення, вчинену повторно.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та ОСОБА_4 заявили клопотання про закриття кримінальних проваджень у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тобто у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки та передбачав кримінальну відповідальність.

Судом обвинуваченій роз`яснено право заперечувати щодо закриття провадження із заявлених підстав.

Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання, з огляду на зміни у законодавстві, а саме у зв`язку із набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в матеріалах кримінального провадження маються заяви потерпілих про розгляд справи без їх участі уд не повідомив.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченої, заслухавши думку прокурора, дослідивши наявні у розпорядженні матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю, з огляду на наступне.

На час, до якого відносяться інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 встановлено в сумі 2270 грн., відтак податкова соціальна пільга у 2021 році складала 1135 грн.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), водночас нормами КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2021 році на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_4 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 227 грн., якщо вартість викраденого майна перевищувала вказану суму то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, на час, до якого відносять інкриміноване ОСОБА_4 діяння: таємне викрадення чужого майна вартістю понад 227 гривень кваліфікувалось за ч. 2, 3 ст. 185 КК України (крадіжка), таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у інше приміщення.

В той же час, 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024, яким фактично пом`якшено кримінальну відповідальність за вчинення крадіжки шляхом збільшення мінімального розміру суми викраденого майна.

Частиною 6 ст. 3 КК України, визначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп/1997 Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто, щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього (абзаци другий, третій пункту 2 мотивувальної частини).

Разом із тим, у Рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 7 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021 зазначено, що в розумінні приписів статей 3, 8, 28, 55, 58, 62, пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України у їх взаємозв`язку держава має позитивний обов`язок створювати належні національні організаційно-правові механізми притягнення особи до кримінальної відповідальності, які здатні гарантувати всебічну охорону людської гідності, зокрема забезпечувати функціонування та завершення кримінального провадження таким чином, щоб було дотримано найважливіших конституційних гарантій захисту особи від необґрунтованого кримінального переслідування, а саме базового принципу верховенства права і пов`язаних із ним принципів.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12, за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

9 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 гривень) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідальність за частиною 1 статті 51 КУпАП настає за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 статті 51 КУпАП встановлює відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу зазначеної норми слідує, що у разі викрадення особою майна вартістю до 3028 гривень (на дату вчинення інкримінованого правопорушення), то такі дії підпадають під ознаки адміністративної відповідальності та виключають кримінальну, тобто фактично декриміналізовані дії осіб, які вчинили викрадення майна вартістю до 3028 гривень.

Декриміналізація це юридична перекваліфікація частини кримінально караних діянь і переведення їх в розряд адміністративних, дисциплінарних та інших правопорушень або правомірних дій. Декриміналізацією також визнається скасування раніше діючої кримінально-правової заборони, якою поведінка певного виду визнавалася як злочин; переведення діянь із категорії злочинних у категорію не злочинів. Практична реалізація декриміналізації допомагає підтримувати кримінальне законодавство в "актуальному" стані, швидко реагувати на зміни у суспільстві та державі.

Під скасуванням кримінальної відповідальності за діяння слід розуміти його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута, зокрема, шляхом скасування норм Особливої частини КК України; внесення змін до них включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (аналогічна позиція міститься у постанові ККС ВС від 24 липня 2018 року у справі №569/4061/17).

Згідно із п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав передбачених частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

За змістом п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у редакції від 01.12.2022 року, яка діє на час розгляду справи, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Підставами для закриття кримінального провадження у випадку втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння є згода на це підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно абзацу 5 частини 7 ст.284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

У новій главі 36-1 КПК України визначено особливості здійснення кримінального провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.479-2 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України констатує відсутність караності діяння за змістом нового кримінального закону і, відповідно, не тягне для особи будь-яких кримінально-правових наслідків, навпаки, спрямоване на захист прав цієї особи, а тому, враховуючи, що питання про кримінальну відповідальність за діяння, яке втратило якість злочинності, виключається в принципі, то й кримінальне переслідування відносно обвинуваченого підлягає припиненню. Відповідно суд у судовому провадженні не може не відреагувати на зміну державою оцінки певного діяння, і має у процесуальному порядку відреагувати на скасування кримінальної відповідальності за діяння. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 грудня 2019 року в справі №153/1289/18.

Частиною 1 статті 61 Закону України "Про правотворчу діяльність" від 24 серпня 2023 року визначено перелік способів, за яких нормативно-правовий акт або окремий його структурний елемент вважається таким, що втратив чинність. Серед інших способів законодавець також визначив, втрату чинності нормою, зокрема, якщо суб`єкт правотворчої діяльності прийняв (видав) у встановленому цим Законом порядку рішення про визнання прийнятого (виданого) ним нормативно-правового акта або окремого його структурного елемента таким, що втратив чинність та в інших випадках, визначених законом.

Проаналізувавши вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що законодавець, у порядку визначеному Законом України "Про правотворчу діяльність", хоча і не приймав рішення про визнання не чинною ст.185 КК України, проте в інший спосіб, змінивши норму ст.51 КУпАП щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна, зокрема збільшивши суму викраденого майна для настання кримінальної відповідальності, фактично декриміналізував кримінальне правопорушення за ст.185 КК України, де вартість викраденого майна становить менше 3028 гривень (на момент вчинення інкримінованого правопорушення), тому суд вважає, що кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , виходячи зі змісту обвинувального акту, підлягає закриттю без встановлення фактичних обставин справи, а тому клопотання прокурора та обвинуваченої підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, а також того, що підстави для закриття кримінального провадження не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, а лише зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність, суд задовольняє клопотання та закриває кримінальне провадження на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Долю процесуальних витрат суд не вирішує, оскільки закриває кримінальне провадження без встановлення фактичних обставин справи та вини особи, яка в даному випадку може бути встановлена в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд не направляє матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 для вирішення питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності через відсутність відповідного клопотання прокурора та повноважень у суду в частині збирання та визначення обсягу доказів, що є виключною компетенцією органу, уповноваженого на складення адміністративного протоколу.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 3000 грн. залишити без розгляду в зв`язку з закриття провадження по справі. Роз`яснити ОСОБА_5 , що він має право звернути до суду з цивільним позовом про відшкодування збитків завдані злочином.

Керуючись ст.4,5 КК України, ст. 284, 314, 372, 395, 479-2 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000208, № 0000104, №0000053, № 0000134року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.185 КК України закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази:

- навісний замок з ключем, вилучений 05.11.2020 під час ОМП, що зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №1 (м. Середина-Буда) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області повернути потерпілому ОСОБА_5 (квитанція №467);

- болгарка торгівельної марки «Tekhmann Tag-12/1400 VS» - залишити потерпілій ОСОБА_7 ;

-велосипед марки «Дорожник» залишити потерпілому ОСОБА_8 ;

-металевий навісний замок, вилучений 06.05.2021 під час ОМП, упакований в спец пакет МВС України №0, знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП №1 (м. Середина-Буда) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області повернути потерпілому ОСОБА_8 (квитанція №488);

-ручну дискову пилу марки «Фіолент» моделі ПДЗ-70 - залишити потерпілому ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуюча: ОСОБА_1