Справа № 133/1894/24
Провадження №1-кп/132/330/24
Вирок

Іменем України

02 жовтня 2024 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання, у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження № 133/1894/24, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 18 травня 2024 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Глухівці Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, студента Бердичівського фахового коледжу промисловості, економіки та права, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, до якого долучено підписану угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним від 28 червня 2024 року,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Глухівці Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, студента Відокремленого структурного підрозділу «Вінницький фаховий коледж будівництва, архітектури та дизайну» Київського національного університету будівництва і архітектури, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, до якого долучено підписану угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним від 28 червня 2024 року,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_12 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_10 - 17 травня 2024 року близько 23год.00хв., за попередньою змовою між собою, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшли до сарайного приміщення під АДРЕСА_3 , яке належить громадянину ОСОБА_14 , та перебуваючи біля вхідних дверей до нього, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, ОСОБА_6 за допомогою лома, який приніс із собою, зірвав скобу із вхідних дверей, та підваживши двері ломом, спільно із ОСОБА_10 зняли двері із навісів, та проникли всередину цього приміщення, де побачили транспортний засіб, а саме мотоцикл марки (моделі) «ИЖ-6114», номерний знак « НОМЕР_1», належний ОСОБА_14 , підійшовши до нього, не приводячи в дію двигун, за допомогою сил рук, вивели його із сарайного приміщення, та з викраденим зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, яким вподальшому розпорядились на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_14 матеріальної шкоди відповідно до висновку експерта від 22.05.2024 року № СЕ-19/102-24/9643-АВ, на суму 3550грн.00коп.

Таким чином, неповнолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_10 своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшли угоди про визнання винуватості від 28 червня 2024 року, укладені між:

прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_15 , якій на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_6 , за участі законного представника ОСОБА_16 , та захисника - адвоката ОСОБА_17 , відповідно до якої ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_16 за ч.2 ст.289 КК України, з урахуванням вимог ст.ст.69, 59-1, 101 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України. Сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, зокрема для прокурора і підозрюваного - обмеження права оскарження вироку згідно з положенням ст.ст.394, 424 КПК України, а для підозрюваного - також його відмова від здійснення прав, передбачених абз.1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого мені кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів. Підозрюваний ОСОБА_16 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Підозрюваному також роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України;

прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_15 , якій на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_10 , за участі законного представника ОСОБА_18 , та захисника - адвоката ОСОБА_19 , відповідно до якої ОСОБА_10 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_10 за ч.2 ст.289 КК України, з урахуванням вимог ст.ст.69, 59-1, 101 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України. Сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, зокрема для прокурора і підозрюваного - обмеження права оскарження вироку згідно з положенням ст.ст.394, 424 КПК України, а для підозрюваного - також його відмова від здійснення прав, передбачених абз.1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого мені кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів. Підозрюваний ОСОБА_10 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Підозрюваному також роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 , в присутності свого законного представника ОСОБА_16 , та захисника - адвоката ОСОБА_17 , а також обвинувачений ОСОБА_10 , в присутності свого законного представника ОСОБА_18 , та захисника - адвоката ОСОБА_19 , стверджували, що цілком розуміють свої права, характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, які їм роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_10 суду зазначили, що вищевказані угоди про визнання винуватості, укладена ними з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Потерпілий ОСОБА_14 дав згоду прокурору на укладення угод про визнання винуватості з обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , оскільки заподіяна йому майнова шкода відшкодована в повному обсязі, будь-яких претензій майнового характеру до ОСОБА_6 , ОСОБА_10 не має, що підтвердив у поданій письмовій заяві.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_20 , та представник органу Національної поліції ОСОБА_21 проти затвердження угод про визнання винуватості з обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_10 не заперечували, про що зазначили у поданих письмових заявах.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини 4 статті 469 цього ж Кодексу, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_10 визнали себе винуватими, відповідно до статті 12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину, а отже угоди про визнання винуватості укладені відповідно до вимог закону.

Суд перевіривши угоди встановив, що вони складені відповідно до вимог ст.472 КПК України; їх умови не суперечать нормам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; взяті на себе за угодою зобов`язання обвинуваченими можуть бути виконані; узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтею 65 КК України.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинувачених, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження:

угоди про визнання винуватості від 28 червня 2024 року, укладеної між прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_15 , якій на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_6 , за участі законного представника ОСОБА_16 , та захисника - адвоката ОСОБА_17 ;

угоди про визнання винуватості від 28 червня 2024 року, укладеної між прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_15 , якій на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_10 , за участі законного представника ОСОБА_18 , та захисника - адвоката ОСОБА_19 .

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речові докази, вилучені в ході розслідування кримінального провадження, а саме мотоцикл марки (моделі) «ИЖ-6114», номерний знак « НОМЕР_1» та хромову ручку для тримання пасажира з цього транспортного засобу (постанова слідчого СВ відділяння поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_22 від 18.05.2024 року), після набуття вироком законної сили, необхідно залишити у власника (законного володільця).

Речові докази, вилучені в ході розслідування кримінального провадження, а саме два сліди одорологічного походження із лівої та правої ручок керма мотоциклу (постанова слідчого СВ відділяння поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_22 від 18.05.2024 року), після набуття вироком законної сили, необхідно знищити.

Згідно частини четвертої статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, на вилучене в ході досудового розслідування кримінального провадження майно, а саме на мотоцикл марки (моделі) «ИЖ-6114», номерний знак « НОМЕР_1»; хромову ручку для тримання пасажира з мотоциклу; два сліди одорологічного походження із лівої та правої ручок керма мотоциклу, на підставі ухвали слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_23 від 21.05.2024 року у справі № 133/1491/24 (номер провадження 1-кс/133/346/24), накладено арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_23 від 21.05.2024 року у справі № 133/1491/24 (номер провадження 1-кс/133/346/24).

За частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно статті 1179 ЦК України, неповнолітня особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Водночас майнова відповідальність неповнолітніх має свої специфічні риси, обумовлені суб`єктом такої відповідальності - особа, яка не досягла 18 років. Така специфіка передбачена у частині 2 статті 1179 ЦК України, відповідно до якої, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником. За своїм характером відповідальність батьків та піклувальників неповнолітнього є додатковою, або субсидіарною. Її суть полягає в тому, що вищевказані особи відповідають перед потерпілим у тій частині, в якій не можуть відповідати самі неповнолітні через відсутність у них майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Разом з цим, частиною 3 статті 1179 ЦК України передбачено, що обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функцію піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07.07.1995 року № 11, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування призначалося та проводилося автотоварознавче дослідження, вартість якого згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні відповідно до висновку експерта від 22.05.2024 року № СЕ-19/102-24/9643-АВ, становить 1893грн.20коп.

Виходячи із зазначених вимог закону, встановлених судом обставин, судові витрати у розмірі 1893грн.20коп. підлягають стягненню в рівних частках з ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , а у разі відсутності у них майна, достатнього для відшкодування судових витрат, судові витрати необхідно стягнути в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з їх батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Запобіжний захід відносно обвинувачених в рамках даного кримінального провадження, як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, не застосовувався.

Цивільний позов потерпілою особою не заявлявся.

Керуючись ст.ст.373-374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 червня 2024 року між прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_15 , якій на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_6 , за участі законного представника - ОСОБА_16 , та захисника - адвоката ОСОБА_17 .

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та із застосуванням вимог ст.ст.69, 59-1, 101 КК України, призначити йому узгоджене покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2, 3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_6 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 червня 2024 року між прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_15 , якій на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_10 , за участі законного представника - ОСОБА_18 , та захисника - адвоката ОСОБА_19 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та із застосуванням вимог ст.ст.69, 59-1, 101 КК України, призначити йому узгоджене покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2, 3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_10 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, вилучені в ході розслідування кримінального провадження, а саме мотоцикл марки (моделі) «ИЖ-6114», номерний знак « НОМЕР_1» та хромову ручку для тримання пасажира з цього транспортного засобу (постанова слідчого СВ відділяння поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_22 від 18.05.2024 року), після набуття вироком законної сили, залишити у власника (законного володільця).

Речові докази, вилучені в ході розслідування кримінального провадження, а саме два сліди одорологічного походження із лівої та правої ручок керма мотоциклу (постанова слідчого СВ відділяння поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_22 від 18.05.2024 року), після набуття вироком законної сили, знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_23 від 21.05.2024 року у справі № 133/1491/24 (номер провадження 1-кс/133/346/24), на мотоцикл марки (моделі) «ИЖ-6114», номерний знак « НОМЕР_1»; хромову ручку для тримання пасажира з мотоциклу; два сліди одорологічного походження із лівої та правої ручок керма мотоциклу - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 на користь держави у рівних частках документально підтверджені витрати на залучення експерта відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи від 22.05.2024 року № СЕ-19/102-24/9643-АВ, у розмірі 1893грн.20коп., а саме по 946грн.60коп. з кожного, а за наявності підстав, передбачених в ч.2 ст.1179 ЦК України, а саме у разі відсутності у неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_10 майна, достатнього для відшкодування ним шкоди, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з їх батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженим та прокурору.

Суддя