Справа № 348/2217/23
Провадження № 11-кп/4808/472/24
Категорія ч. 4 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та прокурора Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, передбачених ч.2 ст.289, ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.289 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна;

- за ч.4 ст.185 КК України 6 (шість) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 покарання 6 (шість) років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді застави залишено застосованим до набрання даним вироком законної сили і звернення його до виконання.

Строк відбування остаточно призначеного покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання в порядку виконання даного вироку.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування остаточного покарання ОСОБА_8 зараховано строк його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженні, з 11 год. 45 хв. - 18.08.2023 року по 22.05.2024 року, із розрахунку: день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Задоволено частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.4 ст.185 КК України та стягнення процесуальних витрат пов`язаних з оплатою правничої допомоги по кримінальному провадженні №0000294 від 03.07.2023 року. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_12 34421 (тридцять чотири тисячі чотириста двадцять одну) грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди, 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. моральних відшкодувань, 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги. В решті вимог цивільного позову потерпілої ОСОБА_12 відмовлено.

Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України по кримінальному провадженні №0000318 від 22.07.2023 року. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_13 4600 (чотири тисячі шістсот) грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди.

Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України по кримінальному провадженні №0000318 від 22.07.2023 року. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_14 7200 (сім тисяч двісті) грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України по кримінальному провадженні №0000318 від 22.07.2023 року. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_15 9951 (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) грн. 50 коп. завданої матеріальної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно та поєднаному із проникненням у приміщення. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням в інше приміщення та житло, в умовах воєнного стану.

Злочини вчинено ним при наступних обставинах:

Будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, обвинувачений ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, і в період не знятої і не погашеної у встановленому законом порядку судимості, під час іспитового строку повторно вчинив нові умисні корисливі злочини.

Зокрема, 15.06.2023 року у нічний час доби, йдучи вулицею Молодіжна, що у АДРЕСА_2 , яке знаходиться на вказаній вулиці, в обвинуваченого ОСОБА_8 виник умисел на викрадення чужого майна, з метою чого він близько 02 год. 00 хв., скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, приклавши силу, відкрив металопластикові вхідні двері та проник в котельню будинку, звідки шляхом віджиму дверей потрапив у гараж.

Перебуваючи у приміщенні гаражу ОСОБА_8 , реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи особисті корисливі мотиви, не приводячи двигун скутера марки «Honda» моделі «Dio» у робочий стан, викотив його у двір та в подальшому запустивши двигун незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, яким розпорядився на власний розсуд.

В результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_12 було спричинено майнову шкоду у сумі 5632 грн. 00 коп.

Продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи у гаражі вказаного вище домоволодіння ОСОБА_12 та реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, який було продовжено Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023 року на 90 діб, обвинувачений ОСОБА_8 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, таємно викрав дриль акумуляторний марки «Bosch» моделі «GSR 1800Li», вартістю 3835 грн. 00 коп. та лазерний рівень марки «Parkside» моделі «PKLLP 360 А1 Performance» зі штативом, вартістю 2296 грн. 00 коп., що належать потерпілій ОСОБА_12 .

Із викраденим майном ОСОБА_8 покинув гараж та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши останній майнову шкоду на загальну суму 6131 грн. 00 коп.

В подальшому, продовжуючи свою неправомірну діяльність та знаючи про наявність майна у приміщенні зазначеного вище гаражу і будинку приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , в ніч на 16.06.2023 року ОСОБА_8 повернувся до нього з метою вчинення наступної крадіжки.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи неправомірний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, 16.06.2023 року близько 02 год. 30 хв. проник через вхідні двері всередину будинку АДРЕСА_2 , де з гаражного приміщення таємно викрав кутову шліфувальну машинку марки «Evo» моделі «S1М-KZ49-125», вартістю 622 грн. 00 коп., перфоратор марки «Bosch» 600 Вт, вартістю 2500 грн. 00 коп. та кутову шліфувальну машинку марки «Metabo» моделі «W 22-230», вартістю 2533 грн. 00 коп., що належать ОСОБА_12 .

Із вказаним викраденим майном ОСОБА_8 залишив приміщення та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши даній потерпілій майнову шкоду на загальну суму 5655 грн. 00 коп.

В подальшому, у ніч на 23.06.2023 року ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки знову повернувся до вказаного господарства, і реалізуючи свій намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, шляхом вільного доступу близько 02 год. 30 хв. проник через вхідні двері всередину будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав пилу дискову марки «Alpha» моделі «Tools АНS 66/1», вартістю 1100 грн. 00 коп. та пилу ланцюгову марки «Зеніт» моделі «ЦПЛ-406/2200», вартістю 2310 грн. 00 коп., а з приміщення кухні викрав праску марки «Philips» моделі «GC1744/20», вартістю 400 грн. 00 коп., що належать ОСОБА_12 .

З викраденим майном обвинувачений залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 3810 грн. 00 коп.

Продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність та знаючи про наявність майна у приміщенні гаражу та будинку приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , у ніч на 24.06.2023 року обвинувачений повернувся до нього з метою подальшого викрадення чужих речей, а тому реалізуючи свій намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, шляхом вільного доступу, близько 02 год. 30 хв. ОСОБА_8 проник через вхідні двері всередину даного будинку і з гаражного приміщення викрав бензиновий тример марки «Foresta» моделі «FC-43», вартістю 2447 грн. 00 коп, а з приміщення кухні - блендер марки «Le Chef» моделі «ВS-5000», вартістю 500 грн. 00 коп, м`ясорубку марки «Mystery» моделі «MGM-1600», вартістю 1246 грн. 00 коп., лампу марки «LED», вартістю 500 грн. 00 коп., ланцюгову бензинову пилу марки «Fighter» моделі «FT-150» вартістю 2500 грн. 00 коп. та телевізор марки «Samsung» моделі «LCD 40», вартістю 6000 грн. 00 коп., що належать ОСОБА_12 , після чого покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 вказаними діями майнову шкоду на загальну суму 13193 грн. 00 коп.

Крім цього, 21.06.2023 року проходячи біля спортивного майданчика, що розташований на території Фитьківського ліцею по вул.Січових Стрільців в с.Фитьків, Надвірнянського району, ОСОБА_8 побачив на землі біля огорожі рюкзак моделі «Кіtе Education», сіро-жовтого кольору, вартістю 800 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_16 в якому знаходився мобільний телефон марки «iPhone 12», синього кольору, вартістю 17000 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_17 , і в цей час в останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, шляхом вільного доступу, ОСОБА_8 викрав зазначений вище рюкзак, в якому знаходився належний ОСОБА_17 мобільний телефон.

Після цього обвинувачений залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 майнову шкоду у розмірі 800 грн. 00 коп., а потерпілій ОСОБА_17 - в сумі 17000 грн. 00 коп.

В подальшому, 21.07.2023 року обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись на АДРЕСА_3 та проходячи близько 14 год. 06 хв. поблизу домоволодіння без номера, побачив на його території велосипед чорно-синього кольору, і у нього виник умисел на таємне його викрадення.

Продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність та реалізуючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав з території домоволодіння велосипед марки «Forest Fire», чорно-синього кольору, що належить ОСОБА_18 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнову шкоду у розмірі 2076 грн. 00 коп.

Після цього, близько 15 год. 08 хв., перебуваючи по АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 побачив на його території велосипед чорного кольору, і також вирішив його викрасти, в зв`язку з чим, реалізуючи свій намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, шляхом вільного доступу проник на територію зазначеного домоволодіння, звідки таємно викрав велосипед марки «Azumut» моделі «Gemini», чорно кольору, що належить ОСОБА_13 .

Із викраденими майном обвинувачений залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши останній майнову шкоду на загальну суму 4600 грн. 00 коп.

28.07.2023 року близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_8 рухався по вулиці Залізнична, що у с.Цуцилів, Надвірнянського району, і проходячи поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 у нього виник умисел продовжити свою протиправну діяльність, а саме на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження навісного замка він проник до приміщення житлового будинку, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, перебуваючи у приміщенні житлового будинку, викрав телевізор марки «Samsung», що належать ОСОБА_14 .

Після вчинення крадіжки ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, відповідно спричинивши потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 7200 грн. 00 коп.

Також, близько 08 год. 00 хв. 02.08.2023 року ОСОБА_8 йшов по АДРЕСА_5 , і проходячи поблизу домоволодіння АДРЕСА_6 , продовжуючи свою неправомірну діяльність у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження навісного замка проник до гаражного приміщення за вищевказаною адресою, і скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, перебуваючи у гаражному приміщенні викрав бензиновий тример марки «Foresta» моделі «FC-45LX», вартістю 2977 грн. 00 коп., бензопилу марки «Revolt» моделі «GS4400», вартістю 1693 грн. 00 коп., бензопилу марки «Stihl» модель «МS», вартістю 4533 грн. 00 коп. та ємність із пальним місткістю 15 л., вартістю 748 грн. 50 коп.

Із викраденим майном обвинувачений покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 9951 грн. 50 коп.

Крім того, в період дії воєнного стану, а саме у період часу із липня місяця 2023 року по жовтень 2023 року, більш точного часу і дня досудовим слідством не встановлено, обвинувачений ОСОБА_8 , з метою вчинення крадіжки майна, яке знаходилось у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 , підійшов до вказаного будинку та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження віконної рами проник через вікно до приміщення житлового будинку.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи, їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи особисті корисливі мотиви на безпідставне збагачення, перебуваючи у приміщенні житлового будинку, ОСОБА_8 таємно викрав кавоварку марки «Delonghi» модель «EC 152 CD», вартістю 2652 грн. 00 коп., яка знаходилась на тумбочці у кімнаті будинку та належить ОСОБА_19 .

Після вчинення злочину обвинувачений залишив місце його вчинення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_19 майнову шкоду на загальну суму 2652 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та прокурор Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2024 року, призначивши покарання за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Вважає призначене ОСОБА_8 покарання таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачено, є явно несправедливим через суворість. Посилається на те, що суд не врахував особу винного та обставини, які пом`якшують покарання, натомість врахував обставини, які обтяжують покарання. Зокрема, суд не взяв до уваги ту обставину, що обвинувачений протягом досудового розслідування визнавав свою вину і в судовому засіданні також не заперечував всіх обставин скоєних правопорушень.

Прокурор Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_11 просить вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2024 року скасувати в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за епізодом таємного викрадення велосипеда марки «Forest Fire» вартістю 2076 грн. закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Вирок змінити, дії ОСОБА_8 за епізодом таємного викрадення кавоварки марки «Delonghi», поєднаного з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, перекваліфікувати з ч.4 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 162 КК України та визнати винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. ОСОБА_8 призначити покарання: за ч.1 ст. 162 КК України 1 рік обмеження волі; за ч.2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна; за ч.4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ, визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, вважається якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Закон набрав чинності 09.08.2024 року. Обвинуваченим викрадено обвинуваченим велосипед марки «Forest Fire» становить 2076 грн., тобто сума завданої шкоди менша за 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян (у 2023 році 2684 грн.). З огляду на це, кримінальне провадження за вказаним епізодом підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч.1. ст.284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Крім цього, ОСОБА_8 вчинив крадіжку кавоварки марки «Delonghi» модель «EC 152 CD», вартістю 2652 грн., що менше від 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2023 році 2684 грн.). Разом з тим, по даному епізоду обвинувачений вчинив крадіжку, поєднану з проникненням у житло. У зв`язку з чим, не погіршуючи процесуального становища ОСОБА_8 , вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.4 ст. 185 на ч.1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла, та призначити відповідне, у межах санкції цієї статті, покарання.

Представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_10 подав заперечення на апеляційні скарги. Просив залишити без змін вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 , а апеляційні скарги захисника та прокурора без задоволення. Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_12 понесені цивільним позивачем витрати на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора;

- прокурор ОСОБА_7 підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_11 , заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9

- представник потерпілої ОСОБА_12 . адвокат ОСОБА_10 підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора та вважав, що вищевказана аапеляційна скарга підлягає задоволенню та заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягаю задоволенню, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що фактичні обставини провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників судового провадження не оскаржуються, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин та правильність кваліфікації дій обвинуваченого апеляційним судом не перевіряються.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання і вважає його несправедливим через суворість.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий, його вік, стан здоров`я, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні немає нікого, має постійне місце проживання, за яким характеризуються посередньо, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, його поведінку до і після вчинення злочинів, ставлення до скоєного, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставинами, які пом`якшують покарання часткове визнання вини у вчиненні злочинів та цивільних позовів потерпілих в частині відшкодування матеріальної шкоди, відсутність у потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого на даний час і які просять суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_8 .

Суд також прийняв до відома висновок досудової доповіді Надвірнянського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, відповідно до якого виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації належного йому майна. Саме таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо доводів захисника про наявність підстав для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, тобто із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, то колегія суддів не може погодитися з цим на підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021 року, частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при призначенні покарання необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено на забезпечення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення злочинів іншими особами.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, які пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, конкретних обставин кримінального провадження, не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дають правових підстав для застосування ч. 1 ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного покарання та необхідності його пом`якшення, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів.

Перевіряючи доводи прокурора щодо часткової декриміналізації діянь, інкримінованих ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає їх обгрунтованими.

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як регламентовано ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Згідно положень ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

З оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_8 21 липня 2023 року вчинив крадіжку велосипеда марки «Forest Fire», чим завдав ОСОБА_18 матеріальних збитків на суму 2076 грн. Крім того, у період часу із липня місяця 2023 року по жовтень 2023 року ОСОБА_8 вчинив крадіжку кавоварки марки «Delonghi» модель «EC 152 CD», вартістю 2652 грн. 00 коп., чим завдав ОСОБА_19 матеріальних збитків на вказану суму.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2684 грн. (1342х2=2684).

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_8 майна є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 грн., колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, яка має зворотну дію у часі та скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, коли втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За змістом ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

При цьому, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора і про те, що зважаючи на спосіб вчинення обвинуваченим крадіжки майна потерпілої ОСОБА_19 - кавоварки марки «Delonghi» модель «EC 152 CD» на суму 2652 грн., а саме скоєння такої з проникненням до приміщення житлового будинку, дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати по цьому епізоду за ч. 1 ст. 162 КК України.

Такої позиції дотримується і Верховний Суд, який в своїй постанові від 21.08.2024 року по справі №127/26638/23 з посиланням на ч. 3 ст. 337 КПК України зазначив, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК України).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Тобто, вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 162 КК України, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судом першої інстанції, не вдаючись до оцінки/переоцінки доказів.

Так, судом першої інстанції достеменно встановлено, що у період часу із липня місяця 2023 року по жовтень 2023 року, більш точного часу і дня досудовим слідством не встановлено, обвинувачений ОСОБА_8 , з метою вчинення крадіжки майна, яке знаходилось у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 , підійшов до вказаного будинку та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження віконної рами проник через вікно до приміщення житлового будинку,належить ОСОБА_19 .

Об`єктивна ж сторона ст. 162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_8 визнав фактичні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення і не заперечував факту проникнення в житловий будинок з метою заволодіння майном, інакше кажучи, усвідомлював, що житловий будинок, до якого він проник, перебуває у користуванні чужої особи.

Враховуючи викладене та на підставі положення ч. 3 ст. 337 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті, та відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України змінити вирок суду першої інстанції в цій частині.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 162 КК України колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопоршення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставини, які обтяжують покарання.

Згідно з положення п. 2 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник не заперечують щодо закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого за епізодом крадіжки від 21 липня 2023 року щодо потерпілої ОСОБА_18 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 підлягає закриттю в частині зазначеного епізоду, а за епізодом крадіжки у період часу із липня місяця 2023 року по жовтень 2023 року щодо потерпілої ОСОБА_19 необхідно перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.4 ст. 184 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України

Колегія суддів вважає, що вирок суду в частині остаточного призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років без конфіскації майна, необхідно залишити без змін, оскільки вирок в цій частині є законним і справедливим та відповідає загальним принципам призначення покарання.

Колегія суддів не вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат пов`язаних із участю представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 у суді апеляційної інстанції у зв`язку із відсутністю даних, які підтверджують наявність таких витрат.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу прокурора Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2024 року скасувати в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 21 липня 2023 року стосовно потерпілого ОСОБА_18 та закрити провадження в цій частині на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2024 року змінити в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 за епізодом у період часу із липня місяця 2023 року по жовтень 2023 року стосовно потерпілої ОСОБА_19 із ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції:

- за ч.2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна;

- за ч.4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 6 ( шести) років позбавлення волі без конфіскації належного йому майна.

В решті вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5