УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001172 від 18.10.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий виклад фактичних обставин даного кримінального провадження та відповідного обґрунтування з боку сторони обвинувачення.

Слідчим відділом Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001172 від 18.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку жовтня 2024 року, точні дата та час під час досудового розслідування не встановленні, ОСОБА_7 переглядаючи телеграм канали побачив оголошення про можливість заробітку. В подальшому, ОСОБА_8 за допомогою месенджерів в телеграм каналі здійснив переписку з невстановленою особою, яка запропонувала здійснювати пошкодження чужого майна в м. Одесі, за що ОСОБА_7 отримає 200 000 гривень, при цьому останньому необхідно знайти спільників, які йому допоможуть здійснювати пошкодження чужого майна.

В подальшому, в середині жовтня 2024 року, ОСОБА_7 отримав смс повідомлення, в якому було вказано місце вчинення пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 та спосіб його пошкодження, а саме шляхом занесення до вхідних дверей автомобільної покришки, її полиття заздалегідь заготовленою паливно-мастильною сумішшю та подальшому запаленню. В свою чергу, невстановлена особа наголосив про те, що ОСОБА_7 , повинен скинути йому за допомого мобільного телефону відео способу пошкодження чужого майна шляхом підпалу.

Далі, ОСОБА_7 діючи відповідно вказівкам організатора пошкодження чужого майна, вибрав осіб які здійснять пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , з якими домовився про спосіб виконання, а саме 16.10.2024 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 повинні приїхати в м. Одесу, де повинні здійснити огляд місцевості для вчинення кримінального правопорушення, а 17.10.2024 до них повинен приєднатися ОСОБА_9 та допомогти вчиненню пошкодження чужого майна шляхом підпалу.

З метою реалізації злочинного наміру ОСОБА_7 , розподілив заздалегідь підготовлені ролі, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , з метою конспірації, а саме в нічний час, піти на місце вчинення злочину та вчинити пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а ОСОБА_7 повинен їх дії корегувати в разі необхідності.

Реалізуючи свій злочинний намір, 18.10.2020 року біля 03.00 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_7 , прибули до місця скоєння злочину а саме: за адресою: АДРЕСА_4 , де знайшли гумову покришку від автомобіля та занесли її на тамбурну площадку розташовану у другій парадній на другому поверсі будинку АДРЕСА_4 , а саме неподалік квартири АДРЕСА_5 з метою подальшого пошкодження майна шляхом підпалу. В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 за допомогою паливно-мастильної суміші облили раніше вказану автомобільну шина та здійснили підпал її, в подальшому впевнившись в загорянні, ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_7 здійснив відео фіксації вчинення ними кримінального правопорушення, після чого покинули місце вчинення злочину. Далі, ОСОБА_9 за допомогою телефону перекинув звіт з відеозаписом невстановленій особі.

За вищевикладених обставин, 19.10.2024 ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного частково заперечувала проти задоволення клопотання сторони, посилаючись на можливість застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту у нічний час, оскільки підзахисний має міцні соціальні зв`язки, а ризики зазначені стороною обвинувачення є недоведеними.

Підозрюваний з підозрою не згоден, підтримав думку свого захисника та просив застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні питання міри запобіжного заходу в рамках даного кримінального провадження.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частинами 1 та 2 статті 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 4 статті 194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

4. Відомості, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 19.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 о. означеного кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , біля квартири 20 від 18.10.2024, допитом потерпілого ОСОБА_11 , від 18.10.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 18.10.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , від 18.10.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , від 18.10.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , від 18.10.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_16 від 18.10.2024, протоколом огляду предмету (відеозапису) від 18.10.2024, протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 о.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

5. Відомості, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку сторони обвинувачення в рамках даного кримінального провадження наявні ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя також враховує, що досудове розслідування перебуває на своєму початковому етапі, оскільки 19.10.2024 ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру, а тому на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі особи, причетні до вчинення означеного кримінального правопорушення і для уникнення покарання за ймовірне скоєння злочину, підозрюваний може самостійно, або за допомогою іншого учасника знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення для досудового розслідування, у зв`язку із чим слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість доводів сторони обвинувачення щодо існування, ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, оскільки на теперішній час в рамках даного кримінального провадження обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри в тому числі ґрунтується на показаннях свідків, які безпосередньо не допитувалися судом, в зв`язку з чим, такими показаннями у випадку направлення обвинувального акту до суду, суд не зможе обґрунтовувати свої процесуальні рішення, з огляду на те, що анкетні дані свідків відомі підозрюваному, оскільки додатки до даного клопотання вручені стороні захисту, слідчий суддя також приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків в рамках кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає наявним існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного також на інших підозрюваних в рамках даного кримінального провадження.

Щодо впливу на іншого підозрюваного ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , то існування такого ризику, на переконання слідчого судді, обумовлюється фактичними обставинами даного кримінального провадження, як вони викладені у такому клопотанні. Зокрема, слідчий суддя бере до уваги, що останнім також інкримінується ймовірне вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Викладене дає підстави слідчому судді вважати, що в цілях уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані підозрюваним дії, останні можуть вживати взаємних заходів щодо впливу один на одного, задля вироблення однієї лінії поведінки, коригування власних показів, тощо.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що посилання сторони обвинувачення на існування ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли підтвердження в ході розгляду клопотання та прокурором не було надано належного обґрунтування вказаним доводам.

6. Вирішення питання можливості застосування в рамках даного кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя враховує, що запобіжний захід домашній арешт полягає в заборонені підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути достатньо ефективним запобіжним заходом лише за належного забезпечення його виконання.

Приймаючи до уваги лист Вищого спеціалізованого суду України від 04.04.2013 року № 511-55-/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України» слідчому судді при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід звертати увагу, що вжите законодавцем у ч.5 ст. 181 КПК України словосполучення «житло цієї особи» охоплює випадки, коли підозрюваний, обвинувачений: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 30 постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо.

Під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (у випадку якщо підозрюваний не є власником житла) необхідно з`ясувати думку власника житла та оцінивши усі обставини в сукупності вирішувати питання про можливість застосування такого запобіжного заходу.

Між тим, як в клопотанні, так і в судовому засіданні стороною обвинувачення не надано будь яких належних даних, які б підтверджували, що відносно підозрюваного можливо застосувати домашній арешт за адресою його проживання, так як не доведено кому належить означений об`єкт нерухомого майна, за яким прокурор просить застосувати запобіжний захід, на підставі чого підозрюваний мешкає за зазначеною їм адресою, та чи мешкає взагалі, ( адреса за якою прокурор просить застосувати запобіжний захід домашній арешт визначена лише зі слів підозрюваного), та чи відомо власнику житла, що розглядається питання щодо застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, і чи не заперечує власник проти цього.

Слідчий суддя враховує, що згідно з п. 3.11. Мінімальних стандартних правил ООН стосовно заходів, не пов`язаних із тюремним ув`язненням (Токіи?ські правила), затверджених резолюцією Генеральноі? Асамблеі? ООН від 14 грудня 1990 р. № 45/110, у процесі застосування не пов`язаних із тюремним ув`язненням заходів дотримується право підозрюваного на особисте життя, а також право на особисте життя и?ого сім`ї. З метою дотримання права власника житла на особисте життя та недоторканність його житла слідчий суддя, обов`язково мусить з`ясувати позицію власника житла (яким може бути не лише родич, член сім`ї, а й орендодавець та інші особи) щодо можливості застосування домашнього арешту до підозрюваного в його житлі та отримати підтвердження и?ого згоди на це.

Таким чином, слідчий суддя зауважує, що додатковими умовами для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у разі, якщо підозрюваний, обвинувачений не є власником (співвласником) житла та не зареєстрований в житлі, є такі: підтвердження факту постійного чи тимчасового проживання підозрюваного в житлі його власником; отримання згоди власника (співвласників) житла та повнолітніх співмешканців підозрюваної особи на виконання домашнього арешту за і?хньою спільною адресою (якщо є такі співмешканці); отримання згоди власника орендованого підозрюваним житла на те, що виконання домашнього арешту буде реалізовуватись за адресою такого житла (якщо підозрюваний орендує житло).

При цьому у судовому засіданні ані у письмовій, ані в усній формі сторонами кримінального провадження такої згоди не надано.

Таким чином враховуючи, що слідчий суддя не має право обрати більш тяжкий запобіжний захід ніж зазначений стороною обвинувачення, а обрання домашнього арешту є неможливим, слідчий суддя вважає за можливе з урахуванням того, що вчинений злочин є злочином проти власності, обрати менш тяжкий запобіжний захід у вигляді застави.

7. Вирішення питання можливості застосування в рамках даного кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді застава та її розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальних рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрюваний), складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказаний розмір застави, на думку слідчого судді, в повному обсязі здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків з огляду на наступне.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, обставини інкримінованого кримінального правопорушення, встановлені в ході розгляду даного клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також той факт, що як зазначив підозрюваний він працює, але неофіційно, слідчий суддя вважає, що у даному випадку доцільним є застосування до підозрюваного запобіжного заходу з призначенням застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

На думку слідчого судді, саме вказаний розмір застави буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Керуючись ст.ст. 176, 177, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001172 від 18.10.2024 відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Застава може бути внесена підозрюваним або іншою фізичною або юридичною особою (заставодацем) на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 19.12.2024, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними в рамках даного кримінального провадження;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6. носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що він не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1