Справа № 639/7827/24
Провадження № 1-кс/639/1575/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , у межах матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002008 від 28.06.2023, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючий на посаді стрільця-снайпера 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 6 потопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону, одружений, з середньою освітою, в силу ст. 89 КК України не судимий, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням, яке погоджено прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до витягу із наказу начальника командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2022 № 337 військовослужбовця військової служби солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_4 призначено на посаду водія-електрика радіо відділення взводу зв`язку запасного механізованого батальйону.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №47 від 07.02.2023 ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-снайпера 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу по мобілізації.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до ст. 1,2 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, Збройні сили України військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є обов`язком громадян України.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовців вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, перебуваючи на посаді стрільця-снайпера 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилився від проходження військової служби та провів час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, без поважних причин та відповідного дозволу командирів, 27.02.2023 самовільно залишив тимчасове місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та до 19.11.2024 перебував за межами частини, знаходячись постійно за місцем свого фактичного мешкання, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, солдат ОСОБА_4 в період з 27.02.2023 по 19.11.2024 в умовах воєнного стану, незаконно постійно перебував поза межами військової частини НОМЕР_1 не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на території військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами території військової частини України в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд, до 19.11.2024 - до моменту добровільного самостійного з`явлення до правоохоронного органу.

25.11.2024 ОСОБА_4 згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Харків, українець, громадянин України, на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючий на посаді стрільця-снайпера 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону, одружений, з середньою освітою,зареєстрованого за АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема:

- матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_4 ;

- показами свідків з приводу самовільного залишеннямісця служби ОСОБА_4 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та карається позбавленням волі на строк від 5 до 10 років.

Крім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і ГартліпротиСполученого Королівства».

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , для чого необхідно забезпечити явку підозрюваного до слідчого судді для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування.

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, пов`язаний тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, пов`язаний тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний солдат ОСОБА_4 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а саме кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Також, слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Державної прикордонної служби України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Крім того, з метою забезпечення повного, всебічного, неупередженого досудового розслідування, та виявленню як тих обставин, що виправдовують так і тих, що викривають підозрюваного у разі визначення суми розміру застави є необхідність у покладенні на ОСОБА_4 , обов`язків згідно із ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначенні розміру застави, слідчий просить врахувати обставини вчинення ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), вчиняючи який останній підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_1 , які в умовах сьогодення, тобто дії воєнного стану, є неприпустимими.

В обґрунтування клопотання зазначено, що на цей час вбачаються підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив вказане клопотання задовольнити.

Під час судового засідання підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, однак просив урахувати, що він має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а її мати тривалий час перебуває закордоном і найближчим часом не планує повертатись до України, тому просив суд визначити відносно нього альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділенням ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №010002008 від 28.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

25.11.2024, згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтована зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_4 ; показами свідків з приводу самовільного залишення місця служби ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Згідно з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, що наведена в рішеннях «Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін., термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 Європейський суд з прав людини зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_4 підозру обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність (чи недоведеність) його вини у вчиненні цих кримінальних правопорушень, потребують перевірки під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду, що не виключає можливості застосування до нього запобіжного заходу на стадії досудового розслідування.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду.

Наявність зазначеного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Суд враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (справи «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Наявність вказаного ризику підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Пункт 4 частини 1 статті 177 КПК України ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Пункт 5 частини 1 статті 177 КПК України ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

Наявність цього ризику підтверджується тим, що підозрюваний солдат ОСОБА_4 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а саме кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею враховуються обставини, визначені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; 2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, оскільки санкцією ч. 5 ст. 407 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має тяжких захворювань чи інвалідності; 4) наявні відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий; 5) відомості про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання та реєстрації.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При визначенні альтернативного запобіжного заходу, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя визначає підозрюваному ОСОБА_4 заставу 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120,00 грн. (3 028,00 грн. x 40 = 121 120,00 грн.), що є достатнім розміром застави для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 23 січня 2025 року включно, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк закінчення тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 23 січня 2025 року о 24 годині 00 хвилин.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави у кримінальному провадженні 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120,00 грн. (3 028,00 грн. x 40 = 121120,00 грн.), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, до сплину терміну тримання під вартою.

Реквізити депозитного рахунку для зарахування коштів при обранні судом міри запобіжного заходу: отримувачі коштів ТУ ДСА України в Харківській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; код банку отримувача: 820172; рахунок отримувача: UA0006674.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали або у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з міста Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до ГУ ДМС України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі отримання таких документів підозрюваним ОСОБА_4 ).

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що в разі невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, а до підозрюваного може бути застосовано інший запобіжний захід.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачено законом покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, суду, а також про наслідки невиконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку належно повідомленого підозрюваного, обвинуваченого, до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про причини неявки підозрюваного, обвинуваченого.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 негайно повідомити близького родича, члена сім`ї чи іншу особу за вибором підозрюваного ОСОБА_4 про взяття під варту останнього.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 27.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1