Справа № 724/1322/24
Провадження № 1-кп/724/66/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині Чернівецької області кримінальне провадження № 0000086 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Рашків, Хотинського району, Чернівецької області, маючого середню-спеціальну освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та придатним до військової служби, перебуваючи 06.02.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, отримав повістку про прибуття на 09 год., 09.02.2024 року, для відправки у війська.

В подальшому, діючи умисно, без поважних на те причин, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25.03.1992 за № 2232 - XII, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 за № 3543 - XII, будучи належним чином оповіщеним про прибуття та не маючи правових підстав на відстрочку від призову, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, без поважних причин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як на дату вказану в повістці так і в подальшому, у результаті чого ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показів.

Проте, незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні повністю доведена показами свідків та письмовими доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , пояснив суду, що він працює на посаді інструктора відділу рекрутингу ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначив, що ОСОБА_4 було доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_5 уточнили його облікові дані, у відповідності до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підстав для відстрочки у нього не було, а тому його скерували на військово-лікарську комісію, після проходження якої ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби у воєнний час, у зв`язку із чим йому було вручено повістку про прибуття для відправки у війська. ОСОБА_4 без поважних причин, не з`явився до РТЦК, після чого матеріали були скеровані у правоохоронні органи. Також зазначив, що ОСОБА_4 не являється заброньованим та підстав для відстрочи також не мав. При отриманні повістки, ОСОБА_4 попереджали під розписку про кримінальну відповідальність за ст.336 КК України, за ухилення від призову на військову службу. Він висловився про небажання проходити військову службу.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснила суду, що вона являється головою військово-лікарської комісії та працює у КНП « Хотинська багатопрофільна лікарня». Зазначила, що безпосередньо не пам`ятає ОСОБА_4 , оскільки багато людей проходять ВЛК, але зазначила, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії та картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 був визнаний придатний для проходження військової служби у ЗСУ.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , пояснив суду, що він працює на посаді заступника начальника першого відділу Дністровського РТЦК, та йому відомо, що наприкінці січні чи на початку лютого громадянина ОСОБА_4 було доставлено працівниками поліції до ТЦК, на обличчі ОСОБА_4 були синяки, які останній пояснив, що його побили невідомі люди в селі. Жодних протиправних дій щодо ОСОБА_4 працівниками ТЦК не вчинялися. Скарг на дії працівників ТЦК також не надходило. У РТЦК уточнили його облікові дані, у відповідності до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підстав для відстрочки у нього не було, а тому його скерували на військово-лікарську комісію, після проходження якої ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби у воєнний час, у зв`язку із чим йому було вручено повістку про прибуття для відправки у війська на наступний день. ОСОБА_4 без поважних причин, не з`явився до РТЦК, після чого матеріали були скеровані у правоохоронні органи.

Підстав сумніватися в правдивості показів вказаних свідків, судом не встановлено. Аналізуючи свідчення свідків, суд приймає до уваги та розцінює їх як правдиві, оскільки вони в цілому узгоджуються між собою, були стабільні протягом усього слідства. Крім того, свідчення свідків узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, а саме, належними та допустимими доказами, безпосередньо дослідженими судом, зокрема:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2024 року (а.с.54-56);

- витягом з ЄРДР від 09.04.2024 року (а.с.57);

- довідкою військово-лікарської комісії за № 25/105 від 06.02.2024 року (а.с.59);

- копією картки обстеження та медичного огляду № 25/105 військовозобов`язаного ОСОБА_4 , відповідно до якої комісія ВЛК визнала його придатним (а.с.60-61);

- копією картки професійного відбору кандидата (а.с.62);

- формуляром засвідчення згоди щодо виконання ним заходів професійно-психологічого відбору (а.с.64);

- розпискою від 06.02.2024 року про отримання повістки, згідно якої вбачається, що 06.02.2024 року о 17-20 годині ОСОБА_4 особисто отримав повістку на прибуття на 09-00 годину 09.02.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки у війська(команда № НОМЕР_1 ) (а.с.66-67);

- аркушем доведення вимог законодавства, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_4 доведені вимоги ст. 336 КК України (а.с.68) ;

- заявою від 06.02.2024 року, яка власноруч написана ОСОБА_4 , де він зазначає, що відмовляється від проходження військової служби за призовом під час мобілізації у зв`язку із поганим здоров`ям (а.с.69);

- розпискою ОСОБА_4 від 06.02.2024 року, де останній зазначає, що претензій до працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 не має (а.с.70).

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством та є такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим злочину, інкримінованого стороною обвинувачення.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Таким чином, у своїй сукупності всі докази підтверджують доведеність обставин викладених в обвинувальному акті.

Отже, показання обвинуваченого, в частині не визнання вини, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому суд критично оцінює і вважає, що таким чином він прагне уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, вказані вище докази, що досліджувались судом, є належними, допустимими, достовірними, взаємодоповнюють один одного, і в своїй сукупності вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєному кримінальному правопорушенні і його дії вірно кваліфіковані за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

За кваліфікацією злочин, вчинений ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, відноситься до категорії не тяжких (ст. 12 КК України).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обвинувачений за місцем реєстрації характеризується з посередньої сторони, офіційно не працевлаштований, інколи вживає спиртні напої, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації вбачається, що в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що обвинувачений не має проблем із житлом, проживає разом із матір`ю в будинку, який на праві власності належить покійній бабусі, умови проживання задовільні. Працює по найму у жителів села в основному у садах по збору слив та яблук, робота носить сезонний характер. Стосунки з рідними та близькими зі слів обвинуваченого добрі та стабільні. Кримінальних зв`язків та зв`язків з антисоціальною поведінкою не підтримує. Загальний ризик вчинення повторного кримінального правопорушення визначеного як середній, загальний рівень ризику небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній ризик вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, відповідно до ст. 12 цього Кодексу, є нетяжким злочином, характер вчиненого кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпечність з огляду на той факт, що на території України введений воєнний стан, його значний суспільний резонанс та дані про особу винного, який вину не визнав, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований.

ОСОБА_4 вчинив умисний нетяжкий злочин, але який створює в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації, у зв`язку із ситуацією, яка наразі склалася в країні, збройною агресією РФ, що свідчить про значну суспільну небезпечність самого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом також не встановлено, оскільки у кримінальному провадженні не встановлено наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Керуючись вимогами кримінального закону про те, що винній особі має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 є суспільно небезпечною особою і його виправлення повинно відбуватися в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення, яке буде справедливим та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Реальне покарання у виді позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення гарантуватиме адекватне реагування на загрозу національної безпеки держави та сприятиме досягненню цілей покарання, передбачених 50 КК України, а саме: запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так й іншими особами, усуне хибне припущення про те, що можна ухилитися від захисту Вітчизни і реального покарання за це не настане. Покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його реального відбування не змінить ставлення ОСОБА_4 до конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність.

Також суд вважає за необхідним висловити позицію, щодо неможливості призначення покарання із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України.

За змістом ст.75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.

Суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та той факт, що на території України введений воєнний стан, а тому у випадку призначення судом покарання із застосуванням ст.75 КК України не сприятиме його меті - виправленню та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченим, так і іншими особами.

Дана правова позиція викладена у постанові палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.02.2024 року у справі № 625/67/23, провадження № 51-4983км23.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_9 СКРИПНИК