Справа № 147/1703/23
Провадження № 1-кп/147/31/24
ВИРОК

іменем України

18 вересня 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Тростянець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 від 01.11.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2023 ОСОБА_4 спільно зі своїм односельцем ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з яким вони нещодавно познайомились, прибули в АДРЕСА_2 з метою влаштуватись працівниками на роботу та проживали в житловому будинку, який належить ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 01.11.2023 близько 21.00 год. в приміщенні будинку за вищевказаною адресою, під час вечері ОСОБА_4 та ОСОБА_7 почали вживати алкогольні напої - горілку, під час чого у них виникла суперечка, яка супроводжувалась взаємними образами та нецензурними словами. Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 змусили ОСОБА_6 вживати разом з ними горілку, а після того, як останній відмовився, вигнали його з будинку і замкнули вхідні двері зсередини. В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, в приміщенні веранди будинку почали з?ясовувати між собою особисті відносини, що призвело до виникнення між ними бійки. В той час ОСОБА_9 знаходився надворі поряд з будинком та через вікно бачив, як в будинку відбувається бійка між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Під час бійки ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні веранди будинку, взяв у руки металеву ніжку у вигляді труби, що під час бійки відламалась від металевої підлогової вішалки для одягу, якою умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, почав наносити ОСОБА_7 удари в область голови, тулуба, а також по його рукам та ногам. Всього ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 декілька таких ударів, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку важкого ступеня, набряку головного мозку, субдуральної гематоми над правою потиличною ділянкою головного мозку, гематоми м?яких тканин потиличної ділянки, множинних забійних ран волосяної частини голови, множинних синців (гематом) та саден тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №117 від 29.11.2023 Ладижинського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, черепно-мозкова травма такого характеру, яку виявлено у ОСОБА_7 , відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні 29.02.2024 обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та надав наступні покази. В листопаді 2023 року, ніби 2 числа біля 9 год. в с.Оляниця в приватному будинку, у якому він проживав разом із свідком ОСОБА_6 та потерпілим, вживали алкогольні напої, а саме пили горілку. Пізніше почався конфлікт між ним та потерпілим. Останній почав виганяти їх з будинку. Гайдай вийшов, а обвинувачений залишився з потерпілим. Останній почав лізти в бійку. ОСОБА_4 побачив, що це загрожує його здоров`ю і почав захищатися. ОСОБА_7 наніс йому удар в голову кулаком. Вони разом впали. Потерпілий почав душити обвинуваченого, в результаті чого у нього була гематома, синці під оком. На підлогу впала вішалка від верхнього одягу. ОСОБА_4 взяв відламану ніжку від вішалки і вдарив нею ОСОБА_7 , оскільки той був сильніший за нього. Наніс два удари в район обличчя і голови. Коли потерпілий піднявся на ноги, обвинувачений штовхнув потерпілого і останній упав на вішалку. Додатково зазначив, що руками і ногами не бив ОСОБА_7 .

В подальшому зазначив, що потерпілий першим спровокував бійку, а він оборонявся. Точних причин, з яких ОСОБА_7 отримав травми він не може вказати, оскільки вдарив його по голові лише раз.

Під час судового розгляду обвинувачений спершу погоджувався із інкримінованим йому обвинуваченням, а в подальшому вказував на свою невинуватість.

Незважаючи на часткове не визнання обвинуваченим своєї вини, винуватість останнього у скоєнні вищевказаного злочину, підтверджується наступними доказами, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

Так допитаний в судовому засіданні 04.06.2024 потерпілий ОСОБА_7 суду повідомив, що з обвинуваченим познайомився перед поїздкою в с.Оляниця Вінницької області. Вони їхали з ОСОБА_10 в кінці жовтня на підробіток. Проживали разом в с.Оляниця. З ними разом ще проживав чоловік на ім`я ОСОБА_11 , який приїхав з ОСОБА_12 . В будинку жили два дні, вживали алкогольні напої, з обвинуваченим не конфліктував. Додатково зазначив про те, що сталося того дня, не пам`ятає. Де взялися у нього травми також не пам`ятає. Вказує, що і раніше у нього пропадала пам`ять через вживання алкогольних напоїв. До тями прийшов через дев`ять днів у реанімації. Сестра обвинуваченого надавала допомогу. Через подію, яка сталася, у нього змінилося життя, він не може працювати за станом здоров`я. Стосовно міри покарання не бажав висловлюватися. Однак зазначив, що претензій до обвинуваченого не має.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що минулого року числа 28-29 жовтня у її будинку в с.Оляниця на декілька днів попросилися переночувати хлопці, які мали працювати на « ОСОБА_13 ». Орієнтовно о 22.20 год. 31 жовтня чи 1 листопада на телефон чоловіка подзвонив хлопець і попросив вийти до воріт, повідомив, що двері в будинку зачинені і його не пускають. Потім подзвонив чоловік і сказав, що в будинку побилися. Приїхала поліція та швидка. Коли прийшла ОСОБА_8 , будинок уже був відчинений, потерпілий лежав з пробитою головою, а біля нього було багато крові. На столі в кухні була пляшка горілки і закуска. Ключ був у середині будинку на столі. З городу, із-за хати прийшов ще один чоловік, він був босий, лиш в одних штанах і сказав, що його вигнали з будинку, чи то він утік. Точно не пам`ятає. Вішалка у хаті була побита. Коли поліція допитувала обвинуваченого, то він спочатку сказав, що це не він, що будинок був зачинений. Однак потім сказав, що посварилися з потерпілим.

Свідок ОСОБА_14 суду повідомив, що будинок, який розташований в АДРЕСА_3 , здав у жовтні 2023 року трьом чоловікам. Після 21 год. ОСОБА_4 зателефонував до нього 1 чи 2 листопада і сказав, що виліз через вікно коли прокинувся і прийшов до нього. Також зазначив, що хлопців немає дома. Свідок взяв ключ і відчинив хату. У хаті на полу лежав чоловік. ОСОБА_14 зателефонував дружині, щоб вона викликала поліцію. Додатково повідомив, що будинок одноповерховий, а хлопці зайняли одну кімнату. Щоб вилізти у вікно, потрібно було пройти через коридор. Було відчинено два вікна, одне вікно у веранді, а друге у кімнаті. Решітка була на зовні від вікна, тобто на дворі. Світло мабуть в будинку було, бо якби не було, свідок міг спіткнутися за потерпілого. Ключ був на столі у коридорі. Також було видно сліди боротьби, вішалка була поламана та відламані ніжки. Потерпілий лежав на землі обличчям до підлоги, а рана була на потилиці. На ніжці від вішалки була кров. В самій кімнаті слів боротьби не було. ОСОБА_15 сказав, що чоловіка, який лежить на підлозі, він не знає і не знає, що сталося. ОСОБА_16 чоловік вийшов із-за хати, коли приїхала швидка. Він сказав, що обвинувачений з потерпілим з`ясовували стосунки між собою і його вигнали з будинку. Також свідок повідомив, що на штанах чоловіка (джинсові штани синього кольору), який з ним прийшов у будинок, були сліди крові. Він ніяк це не пояснював. На столі була горілка та закуска.

Свідок ОСОБА_6 суду повідомив, що з обвинуваченим перебуває в дружніх відносинах. З потерпілим також знайомий. Зазначив, що він із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 минулого року восени поїхали на роботу в м.Ладижин на цементний завод. В селі біля ОСОБА_17 винаймали хату. Під вечір, точного числа не пам`ятає, ОСОБА_15 та ОСОБА_18 напилися і вигнали його з будинку на вулицю. Що між ними сталося, ОСОБА_6 не знає, лише бачив через вікно, що обвинувачений і потерпілий боролися. Вигнали з будинку десь біля 11 години вечора. Він хотів щоб його пустили в будинок, але двері були зачинені. Сказали, якщо він буде залишатися біля дверей, то получить. Свідок пішов босоніж на город, це було десь 800 м. від хати. Був на городі довго, аж поки не прийшов господар. Коли стукав у двері, то бачив як ОСОБА_18 і ОСОБА_19 боролися, штовхалися між собою. Ніяких предметів у них в руках не було. Металева вішалка стояла на коридорі. Через деякий час почув, що до будинку прийшов господар із ОСОБА_4 . Через хвилин 10 прийшла дружина господаря. Хто саме виходив з будинку, ОСОБА_6 не бачив, так як сидів у кущах. Господар своїм ключем відчинив вхідні двері. ОСОБА_15 говорив, що не пам`ятає нічого і не знає хто такий ОСОБА_18 . Останній лежав на полу в коридорчику. Свідок побачив, що у потерпілого була розбита голова. Поліцію та швидку викликав господар. ОСОБА_18 важко дихав, очі були закриті, він був без свідомості.

Згідно з положеннями ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті, стороною обвинувачення було надано суду та в судовому засіданні досліджено наступні документи та висновки експертів:

- рапорт інспектора чергового ВП №2 ГУНП у Вінницькій області від 01.11.2023, в якому зазначено, що 01.11.2023 о 21.48 год. Надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.11.2023 о 21.47 за адресою: АДРЕСА_3 , відбулася бійка між трьома особами. Один чоловік залишився в будинку. Заявниця ОСОБА_8 не на місці. Чоловік заявниці викликав ШМД ( т.1, а.с.136);

- витяг із ЄРДР за № 0000179 від 01.11.2023, в якому зазначено, що 01.11.2023 о 21.48 год. до відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_8 , жительки с. Оляниця Гайсинського району Вінницької області про те, що невідомі особи за адресою АДРЕСА_2 , нанесли тілесні ушкодження у вигляді травми голови ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за адресою с. Гуляйполе, Криничанського район Дніпропетровської області, який госпіталізований до КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради з попередньо встановленим діагнозом: ЗЧМТ, забій мозку важкого ступеня, множинні рубані рани волосяної ділянки голови, множинні гематоми та садна тулуба, нижніх та верхніх кінцівок, обличчя (т.1, а.с.135);

- заяву ОСОБА_8 , жительки АДРЕСА_3 , про дозвіл на проведення огляду в належному їй домогосподарстві, яке розташоване в АДРЕСА_2 (т.1, а.с.137).

- протоколи отримання біологічних зразків для експертизи у ОСОБА_4 від 02.11.2023, а саме зразків крові та змивів з лівої та правої руки (а.с.138, 139);

- протокол отримання зразків дактилоскопічних відбитків пальців рук у ОСОБА_4 для проведення судової дактилоскопічної експертизи у кримінальному провадженні №0000179 від 01.11.2023 (т.1, а.с.143);

- протокол огляду предмету від 02.11.2023 з фотоілюстраціями, з якого вбачається, що слідчий СВ ВП №2 в присутності понятих оглянув металеву вішалку для одягу. Предметом огляду являвся фрагмент відламаної ніжки від вішалки, яку було виявлено на підлозі в одній із кімнат будинку в АДРЕСА_2 . Оглядом предмету встановлено, що фрагмент відламаної ніжки від вішалки пофарбований фарбою синього кольору, довжина 25 см. Ніжка від вішалки має форму дуги, трубчастого типу. В ході огляду предмету обробивши трубчасту поверхню фрагменту відламаної ніжки від вішалки магнітним дактилоскопічним порошком, встановлено сліди рук (т.1, а.с.145-147);

- повідомлення директора КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради від 02.11.2023 №904 в якому зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був доставлений каретою ШМД 01.11.2023 о 22 год. 45 хв. до приймального відділення КП «Ладижинська міська лікарня», з подальшою госпіталізацією до відділення анестезіології інтенсивної терапії та реанімації, з попередньо-встановленим діагнозом: ЗЧМТ. Забій мозку важкого ступеня. Множинні рубані рани волосяної ділянки голови, множинні гематоми та садна тулуба, нижніх та верхніх кінцівок, обличчя. Алкогольне сп`яніння? Стан хворого важкий (т.1, а.с.148);

- висновок експерта №109 від 03.11.2023, згідно якого у громадянина ОСОБА_4 виявлено синець в ділянці правої вилиці, який утворився від дії твердого тупого предмету, можливо 01.11.2023, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.1, а.с.149);

- протокол отримання зразків для експертизи від 02.11.2023, а саме на підставі постанови прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури від 02.11.2023 у ОСОБА_7 відібрано зразки венозної крові (т.1, а.с.153);

- висновок експерта №405 від 10.11.2023, в якому зазначено, що кров потерпілого ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО (т.1, а.с.155, 156);

- висновок експерта №406 від 10.11.2023, згідно якого кров підозрюваного гр-на ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. В його крові супутній антиген Н не виявлений (т.1, а.с.158);

- висновок експерта №407 від 19.11.2023, в якому зазначено, що в плямах на змиві з правої руки гр-на ОСОБА_4 знайдено кров людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, і походження її від потерпілого ОСОБА_7 не виключається. В плямах на змиві з лівої руки гр-на ОСОБА_4 , наявність крові не встановлено (т.1, а.с.160-162);

- висновок експерта №408 від 21.11.2023, згідно якого в плямах на змиві з вішалки, змиві з фрагмента вішалки (об`єкт №1), а саме ніжки (об`єкт №2), змиві рідини бурого кольору (об`єкт №3), вилучених при огляді місця події, знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої знайдений антиген Н, а в об`єктах №1,3- ізогемаглютининт анти-А та анти-В. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від будь-якої людини з групою крові О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, і походження її від потерпілого ОСОБА_7 не виключається (т.1, а.с.163-165);

- висновок експерта №409 від 24.11.2023 в якому зазначено, що в плямах на джинсових штанах, вилучених в ході затримання ОСОБА_4 , знайдено кров людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, і походження її від потерпілого ОСОБА_7 не виключається (т., а.с.166, 167);

- висновок експерта №СЕ-19/102-23/19856-Д від 14.11.2023. У висновку вказано, що сліди пальців рук розмірами 34х15 мм, 26х19 мм та слід долоні руки розмірами 54?45 мм, які були вилучені 02.11.2023 при огляді домоволодіння АДРЕСА_2 , придатні для ідентифікації за ними особи, а слід пальця руки розмірами 20х12 мм - непридатний для ідентифікації за ним особи. Слід пальця руки розмірами 34х15 мм залишений вказівним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; слід пальця руки розмірами 26х19 мм залишений вказівним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід долоні руки розмірами 54х45 мм залишений долонею правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити чи залишений слід пальця руки розмірами 20х12 мм відповідно пальцями рук осіб, дактилоскопічні карти яких заповнені на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не представляється можливим, оскільки вищевказаний слід непридатний для ідентифікації за ним особи (т.1, а.с.170-178);

- висновок експерта №СЕ-19/102-23/19487-БД від 17.11.2023, згідно якого запахові сліди, надані на дослідження, вилучені під час проведення огляду місця події 02.11.2023 із поверхні металевої вішалки, які було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» PSP 1388096 та спеціального пакету «Національна поліція України» PSP 1388095 - наявні та придатні для ідентифікації особи. Зразок запаху, наданий на дослідження, вилучений з крові, відібраної у ОСОБА_4 наявний та придатний для порівняльної ідентифікації. В ході дослідження встановлено, що зразок запаху вилучений з крові, відібраної у ОСОБА_4 збігається зі зразками запаху вилучених із поверхні металевої вішалки з імовірністю 99,99996% (т.1, а.с.181-196);

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 28.11.2023, з якого встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 23.11.2023 (т.1, а.с.197, 198) з КП «Ладижинська міська лікарня» вилучено медичну карту стаціонарного хворого №3818/1268 на прізвище ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с. 199, 200);

- копію медичної карти стаціонарного хворого №3818/1268 ОСОБА_7 , 1989 р.н., з наявними у ній документами первинного огляду при поступлені, протоколами дослідження та висновками лікарів. Дата госпіталізації 01.11.2023, дата виписки 19.11.2023 (т.1, а.с. 201-213);

- висновок експерта №117 від 29.11.2023 (т.1, а.с.214-216). На основі судово-медичної експертизи по медичній карті стаціонарного хворого №3818/1268 Ладижинської міської лікарні на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознайомившись з обставинами випадку з постанови слідчого, експерт дійшов підсумку на поставленні запитання : У громадянина ОСОБА_7 згідно наданих медичних документів мають місце тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку важкого ступеня, набряку головного мозку, субдуральної гематоми над правою потиличною ділянкою головного мозку, гематоми м?яких тканин потиличної ділянки, множинних забійних ран волосяної частини голови. Множинних синців (гематом) та саден тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Черепно-мозкова травма такого характеру, яку виявлено у громадянина ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння (завдання). Синці і садна в ділянках тулуба, верхніх і нижніх кінцівок відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Усі тілесні ушкодження, виявлені і описані лікарями-клініцистами у громадянина ОСОБА_7 утворились від багаторазової дії твердого (твердих) тупого (тупих) предмету (предметів), можливо 01.11.2023 року внаслідок ударів металевою ніжкою від вішалки, як вказано в постанові слідчого;

- протокол освідування особи від 02.11.2023 (т.1, а.с.127), згідно якого в приміщенні приймального відділення КНП «Тростянецька лікарня» на підставі постанови прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури від 02.11.2023 проведено освідування ОСОБА_4 на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння. Освідування проводилося за допомогою приладу «Драгер» (т.1, а.с.218). В результаті освідування виявлено у ОСОБА_4 наявність алкоголю у видихаємому повітрі в кількості 0,97 проміле, що підтверджено тестом №553 та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №150 від 02.11.2023 (т.1, а.с.218, 219);

- постанова про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 02.11.2023, згідно якої визнано речовими доказами: фрагмент відламаної ніжки від вішалки яку було виявлено на підлозі в одній із кімнат будинку та упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України головне слідче управління» №7299488, який належить ОСОБА_8 ; металеву вішалку яку виявлено у веранді будинку та в свою чергу належним чином опечатано та прикріплено бирку із пояснювальними надписами та підписами понятих яка належить ОСОБА_8 ; джинсові штани темно-синього кольору, на яких на лівій штанині, спереду нижче коліна наявні плями рідини бурого кольору, які в свою чергу поміщено до паперового конверта «Національна поліція України» та скріплено печаткою для пакетів які належать ОСОБА_4 (т.1, а.с.227);

- постанова про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 02.11.2023, згідно якої визнано речовими доказами та приєднати до кримінального провадження №0000179 в якості речових доказів наступні предмети: змив з поверхні металевої вішалки, упакований до паперового конверту «Національна поліція України Слідче Управління»; змив з поверхні ніжки від вішалки, упаковано до паперового конверту «Національна поліція України Слідче Управління». Зразки запаху, що вилучені з поверхні металевої вішалки, упаковані до спеціального пакету «Національна поліція України» PSP 1388096 та спеціального пакету «Національна поліція України» PSP 1388095; Змив з плями рідини бурого кольору, упаковано до паперового конверту «Національна поліція України Слідче Управління»; сліди рук, які вилучені під час огляду фрагменту відламаної ніжки від вішалки, упаковані до спеціального пакету «Національна поліція України» №7368965 (т.1, а.с.228);

-ухвала слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 02.11.2023 про арешт майна, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення слідчих дій, а саме: фрагмент відламаної ніжки від вішалки яку було виявлено на підлозі в одній із кімнат будинку та упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України головне слідче управління» №7299488, який належить ОСОБА_8 ; металеву вішалку яку виявлено у веранді будинку та в свою чергу належним чином опечатано та прикріплено бирку із пояснювальними надписами та підписами понятих яка належить ОСОБА_8 ; джинсові штани темно-синього кольору, на яких на лівій штанині, спереду нижче коліна наявні плями рідини бурого кольору, які в свою чергу поміщено до паперового конверта «Національна поліція України» та скріплено печаткою для пакетів які належать ОСОБА_4 . Зазначені речові докази після проведення необхідних слідчих дій залишено на зберігані у кімнаті для зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області (т.1, а.с.229-231);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.11.2023 з додатком до протоколу обшук затримання особи ОСОБА_4 , а саме оптичного носія диск DVD-R з відеозаписом проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_4 та отримання у нього біологічних зразків (т.2, а.с.3-5);

- протокол проведення слідчого експерименту від 07.11.2023 з додатком до протоколу (оптичного носія диск DVD-R з відеозаписом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 ) (т.2, а.с. 6-8). В протоколі слідчого експерименту зазначені обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме підстави та послідовність дій останнього під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 металевою ніжкою від вішалки для одягу. Слідчий експеримент проведено слідчим СВ ВП №2 за участю підозрюваного, його захисника, у присутності понятих. Претензій та доповнень до протоколу не надходило.

Вказані вище докази, суд вважає правдивими і достовірними, вони не суперечать один одному, підтверджують та доповнюють один одного і відповідають фактичним обставинам справи. Із урахуванням цього, а також того, що усі зазначені докази зібрані із дотриманням вимог КПК України, суд приймає зазначені докази.

Згідно рішення "Коробов проти України" від 21.10.2011 року, "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Судом критично оцінено покликання обвинуваченого на те, що наносячи удари потерпілому він захищався, так як його душили, оскільки згідно висновку експерта №109 від 03.11.2023, у громадянина ОСОБА_4 виявлено синець в ділянці правої вилиці, який утворився від дії твердого тупого предмету, можливо 01.11.2023, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. З означеного висновку вбачається відсутність гематом в ділянці шиї обвинуваченого, а тому його позиція розцінюється як спосіб захисту та намагання пом`якшення покарання. Аналогічні відомості вбачаються і з висновку експерта №117 від 29.11.2023, з якого вбачається, що у громадянина ОСОБА_7 згідно наданих медичних документів мають місце тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку важкого ступеня, набряку головного мозку, субдуральної гематоми над правою потиличною ділянкою головного мозку, гематоми м?яких тканин потиличної ділянки, множинних забійних ран волосяної частини голови, множинних синців (гематом) та саден тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які утворились від багаторазової дії твердого (твердих) тупого (тупих) предмету (предметів), можливо 01.11.2023 року внаслідок ударів металевою ніжкою від вішалки, як вказано в постанові слідчого. Означені висновки експертизи спростовують покази обвинуваченого про намагання захистити себе та нанесення потерпілому близько двох ударів.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд (далі ВС) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У постанові від 14.06.2018 (справа № 760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Крім того, ВС у постанові від 09.10.2018 (справа № 756/4830/17-к) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».

Термін «явно несправедливе покарання» означає відмінність в оцінці виду та розміру покарання принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Аналогічний висновок зроблений ВС у постанові від 13.08.2020 (справа №716/1224/19).

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Бакланов проти росії" (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі "Фрізен проти росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілої. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Так, в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 . Зокрема встановлено, що він зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак за даною адресою не проживає з 2016 року. Матеріалами, компрометуючими поведінку ОСОБА_4 , селищна рада не володіє. За медичною допомогою до лікаря психіатра та нарколога в КНП «Драбівська ВЛ» ДСР ОСОБА_4 не звертався. Відповідно до Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості, станом на 13.11.2023, обвинувачений не перебуває на обліку як безробітний. Також, ОСОБА_4 , згідно вимоги про судимості, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до обвинувального акту, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття. Однак судом не може бути ураховано як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, оскільки відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Разом з тим, суперечливі покази обвинуваченого, зміна своєї позиції з приводу визнання провини та обставин скоєного, вказує на відсутність у його поведінці ознак щирого каяття, тому дана обставина судом до уваги не приймається.

При цьому, суд також враховує, що у постанові від 18.09.2019 (справа №166/1065/18) ВС зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові ВС від 27.11.2019 (справа № 629/847/15-к) та від 20.08.2020 (справа № 750/1503/19).

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що під впливом алкоголю особа утворює групу кримінального ризику, оскільки підвищена агресивність, розширення кола дозволеного, що супроводжують вживання алкоголю, не обов`язково, але з великим ступенем імовірності штовхають людину до порушення закону.

Що стосується позиції потерпілого стосовно того, що він немає жодних претензій до обвинуваченого, суд зазначає, що в справах цієї категорії позиція потерпілого не є обов`язковою, оскільки вона враховується у сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і немає над ними пріоритету.

Таким чином, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого за ч. 1 ст. 121 КК України кримінального правопорушення проти життя та здоров`я людини, яка посягнула на найвищу в Україні соціальну цінність, гарантовану ст. ст. 3, 27 Конституції України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання.

За таких обставин суд дійшов висновку, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України в даному випадку відсутні.

Враховуючи викладене, на думку суду, призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначення саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

При цьому, з урахуванням викладеного та ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який класифікується за ст. 12 КК України, як тяжкий злочин, суспільну небезпечність вчиненого діяння, особу винного, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробування на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Судом також встановлено, що обвинувачений у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , 02.11.2023 був затриманий та на даний час перебуває під вартою, а тому суд вважає за необхідне в силу ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 02.11.2023 до набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Крім того, суд, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, з метою попередження ризику переховування обвинуваченого, вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Згідно з ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно ст.ст.122, 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 4032,74 грн, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368-371, 374, 392 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту його затримання, а саме з 02.11.2023 до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області у справі №147/1508/23 від 02.11.2023.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- фрагмент відламаної ніжки від вішалки, металеву вішалку, які вилучено під час огляду місця події з кімнати житловового будинку та джинсові штани зі слідами крові, які вилучені в ході обшуку ОСОБА_4 , що знаходяться на зберіганні у кімнаті для зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: АДРЕСА_4 , - знищити;

- змив з поверхні металевої вішалки; змив з поверхні ніжки від вішалки; зразки запаху, що вилучені з поверхні металевої вішалки; змив з плями рідини бурого кольору; змиви з рук ОСОБА_4 ; сліди рук, які вилучені під час огляду фрагменту відламаної ніжки від вішалки, що знаходяться на зберіганні у кімнаті для зберігання речових доказів відділення поліції N? 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, - залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 4032,74 грн. (чотири тисячі тридцять дві гривні сімдесят чотири копійки).

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1