Справа № 751/1469/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/723/24
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, - до 13 вересня 2024 року, з визначенням застави у розмірі 1 610 400 грн.

Також цією ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, рішення щодо якого в апеляційному порядку не оскаржується.

Місцевий суд вказав, що передбачені ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, до спливу строку тримання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під вартою дане кримінальне провадження не завершено, відсутні підстави для заміни останнім раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, тому строк тримання під вартою обвинуваченим необхідно продовжити.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисного. Також просив рішення суду в частині визначення розміру застави змінити, визначивши заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказує на порушення вимог ст.ст.178, 183, 194 КПК України, оскільки місцевим судом не враховано, що матеріали провадження не містять переконливих доказів, які б вказували на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_10 підозри за ч.5 ст.185 КК України, та існування заявлених стороною обвинувачення ризиків. На порушення ст.196 КПК України, місцевий суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив про обставини, які свідчать про існування ризиків, вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також не послався на докази, які обґрунтовують ці обставини, фактично обмежившись вказівкою щодо їх наявності, що вказує на необґрунтованість судового рішення, яке ухвалене з істотним порушенням вимог КПК України. Також судом не розглянуто клопотання сторони захисту про застосування до його підзахисного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою; не врахована необґрунтованість пред`явленого обвинувачення та дані, що характеризують особу ОСОБА_10 , зокрема, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, що є порушенням вимог ст.ст.42, 370, 372 КПК України. Також вказав на непомірно високий розмір визначеної ОСОБА_10 застави, який офіційно не працює, має на утриманні дитину та дружину.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або застави у помірному для обвинуваченого розмірі. Зазначив, що вказані у клопотанні прокурора ризики не знайшли свого обґрунтованого підтвердження у матеріалах кримінального провадження, а запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, може забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 . Також оскаржуваною ухвалою не встановлено альтернативний запобіжний захід, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Вказує, що його підзахисний потребує додаткового медичного обстеження та стаціонарного лікування, які неможливі в умовах слідчого ізолятора.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляді Новозаводського районного суду м. Чернігова знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 26.08.2022 за №0004241, по обвинуваченню ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України; ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.09.2022 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 2 600 000 грн., який у подальшому неодноразово продовжувався, серед іншого, і ухвалами суду; 16.10.2023 Новозаводським районним судом м. Чернігова обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , під час продовження запобіжного захожу у виді тримання під вартою, зменшено розмір застави до 1 610 400 грн.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , місцевий суд, ураховуючи, що ризики, які полягають у можливості обвинувачених переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні, зважаючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання останніми процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, а також те, що ОСОБА_10 одружений, має на утриманні малолітнього сина, не працює, раніше судимий, ОСОБА_9 неодружений, має на утриманні малолітню дитину, матір, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання захисників в апеляційних скаргах на необґрунтованість ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, та на відсутність доказів, які обґрунтовують обрання запобіжного заходу та подальше тримання їх підзахисних під вартою, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та обрання обвинуваченим запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Дані про особи обвинувачених, на які посилаються захисники у своїх апеляційних скаргах, не спростовують правильності висновків суду з урахуванням вищевказаних обставин.

Твердження захисника ОСОБА_8 про неможливість перебування ОСОБА_9 під вартою через стан здоров`я, оскільки він обмежений у наданні медичної допомоги, не є підставою для обрання обвинуваченому більш м`якого виду запобіжного заходу.

Крім того, у разі погіршення стану здоров`я та за відсутності можливості проведення лікування в умовах медичної частини слідчого ізолятора обвинувачений може бути направлений до лікувальних закладів м. Чернігова.

Отже, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , місцевий суд правильно зазначив, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, і на даний час вони виключають скасування цього запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу, як про це просить сторона захисту.

Доводи захисників про непомірний для ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розмір застави, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, приймаючи рішення про визначення розміру застави, місцевий суд у повній мірі врахував усі обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особи обвинувачених, їх майновий стан, та дійшов правильного висновку, що саме такий розмір застави буде цілком достатній для забезпечення виконання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обов`язків, передбачених КПК України.

Крім того, розмір застави, згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Отже, при продовженні обвинуваченому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, місцевим судом, у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, з урахуванням ч.5 ст.182 КПК України, правильно визначений розмір застави, з чим погоджується і колегія суддів.

При цьому слід зауважити, що суд в ході розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Суд, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. А тому посилання захисника ОСОБА_7 в цій частині колегія суддів не може визнати такими, що заслуговують на увагу.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2024 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4