Справа № 346/5089/24
Провадження № 1-в/346/488/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, раніше судимого 09 червня 2017 року вироком Бережанського районного суду Тернопільської області за ст.ст. 185 ч. 3, 75 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, засудженого 22 червеня 2020 року вироком Бережанського районного суду Тернопільської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано покарання за вироком Бережанського районного суду від 09 червня 2017 року і остаточно призначено покарання чотири роки чотири місяці позбавлення волі. 29 вересня 2020 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ст. 185 ч. 3 КК України до чотирьох років позбавлення волі. Згідно вимог ст. 70 ч. 4 КК України частково складено з покаранням призначеним за вироком Бережанського районного суду від 22 червня 2020 року та визначено остаточне покарання чотири роки сім місяців позбавлення волі.

початок строку: 28 серпня 2020 року

кінець строку: 28 березня 2025 року

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» звернувся до суду із вказаним клопотанням, в якому зазначив, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема, викрадення чужого майна. Зокрема, ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 червня 2020 року Бідулу засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України, викрадення чужого майна що спричинило шкоду у розмірі 434 грн та за ст. 185 ч. 3 КК України, де шкода становила 1 473,03 грн, Крім того згідно вироку Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2020 року Бідулу засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України за спричинення майнової шкоди на суму 403,08 грн.

Тому з урахуванням положень ст. 5 КК України просить, вирішити питання щодо приведення вироку суду у відповідність до вимог вказаного Закону.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, матеріали клопотання, заслухавши представник адміністрації виправної колонії, який клопотання підтримав, засудженого, який росить задовольнити вказане клопотання, прокурор яка щодо клопотання не заперечила вважає, що наявні передбачені законом підстави для його задоволення суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що Бідула засуджений вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 червеня 2020 року за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано покарання за вироком Бережанського районного суду від 09 червня 2017 року і остаточно призначено покарання чотири роки чотири місяці позбавлення волі. 29 вересня 2020 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ст. 185 ч. 3 КК України до чотирьох років позбавлення волі. Згідно вимог ст. 70 ч. 4 КК України частково складено з покаранням призначеним за вироком Бережанського районного суду від 22 червня 2020 року та визначено остаточне покарання чотири роки сім місяців позбавлення волі.

Відповідно до п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює п`ятдесяти відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2020 року становив 2 102 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України,Закону № 3886-IXта ст. 5 КК України, на момент вчинення засудженим діяння, що згідно вироку мало місце у 2020 році, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2 102 грн, в той же час, вартість викраденого майна, що встановлена вказаним вироком суду, становила меншу суму.

Беручи до уваги наведене суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що Бідула відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого законом усунена, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від призначеного покарання за вказаним вироком суду.

При цьому, суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5,ч.2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.336, 537,539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 червеня 2020 року за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч.1 КК України та вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2020 року за ст. 185 ч. 3 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності зв вчинені діяння.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1