Справа № 740/1762/22
Провадження № 1-в/740/242/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині подання заступника начальника Ніжинського РВ ФДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка, Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, із загальною середньою освітою, судимого вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.08.2022 за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.01.2023,

за участі сторін: прокурора ОСОБА_5 ,

встановив:

до суду надійшло подання Ніжинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про приведення вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.01.2023 відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до діючого законодавства.

В обґрунтування подання зазначено, що з 28.02.2023 на обліку у відділі перебуває звільнений від відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_4 , відповідно до вироку суду від 24.01.2023. Посилаючись на вимоги п.13 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України, ст.ст.4, 5 КК України, ст.58 Конституції України, Закону України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, просить привести вирок суду у відповідність до чинного законодавства.

У судове засідання представник органу пробації не з`явився подав до суду заяву, у якій просив розглядати подання бех його участі та його підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав.

Згідно ч.5 ст.539 КПК України не прибуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду подання та його розгляд не погіршує становища засудженого.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали подання і особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Частинами 2 і 3 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.01.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України та ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Як встановлено цим вироком суду, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме, 23.05.2022 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1 262 грн 50 коп.

На час, до якого відноситься вчинене ОСОБА_4 діяння, положення ч.1 ст.51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.3 ст.51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2022 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2022 в сумі 2 481 грн.

Отже, податкова соціальна пільга у 2022 році складала 1 240 грн 50 коп (2 481 грн. х 50%).

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом ст.51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч.1 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вартість майна, за вчинення 23.05.2022 крадіжки, за яку ОСОБА_4 засуджений вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.01.2023 у справі №740/1762/22 становить 1 262 грн 50 коп, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 2022 рік (2 481 грн).

Тобто діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , на цей час не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній був засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого закон передбачає кримінальну відповідальність.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 (провадження №51-2555кмо24).

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст.5 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.01.2023.

Суд звертає увагу, що звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь не відповідає положенням ч.2 ст.74 КК України.

Керуючись ст.ст.5, 74 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд, -

постановив:

подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вирокомНіжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.01.2023 за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України та ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України, від призначеного йому покарання, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1