Справа № 189/321/23
№ 1-кп/202/1329/2024
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000283 від 04.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6 ( у режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в:

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 строком на 60 діб, без визначення розміру застави, яке мотивоване тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені раніше, не зменшилися та продовжують існувати, у зв`язку з чим є необхідність у продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання та просила змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за місцем знаходження житла захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов до висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 посилається на те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України, передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі, що і на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений не обмежувався спеціальним правом правом керування транспортним засобом.

Прокурор також зазначила, що ОСОБА_3 обвинувачується за ч.1 ст. 135 КК України, залишив місце ДТП, його особу встановлено через декілька місяців, при проведенні слідчих дій та оперативно-розшукових заходів. У ОСОБА_3 відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, місце проживання обвинуваченого зареєстровано у зоні активних бойових дій.

Суд приходить до висновку, що на час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ризики, які були підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також будь-яких даних для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що на цьому етапі судового розгляду, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З вказаних підстав суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 строком на 60 діб.

Нормами частини 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Під час неодноразового продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, посилаючись на норми ч.4 ст.183 КПК України не визначав розмір застави.

Разом з тим, обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

Обвинувачений тривалий час тримається під вартою, не судимий, тому зважаючи на висунуте обвинувачення та передбачене за нього покарання до нього може бути застосований альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 180,183 199, КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України - задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06.10.2024 року, включно.

Одночасно визначити ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України.

Визначити розмір 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу протягом її дії.

Покласти на обвинуваченого у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до суду у визначений час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без письмового дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий: ОСОБА_7