ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1475/24 Справа № 202/6324/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суді м. Дніпропетровська від 23 липня 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.15, п.1, п.11 п.12 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.15, п.1, п.11 п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, та обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з метою затримання та доставки до місця здійснення кримінального провадження для розгляду питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказує, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Зазначає, що існує вагомий ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з огляду на тяжкість вчиненого злочину та суворість передбаченого за нього покарання, а також враховуючи, що ОСОБА_8 залишив територію України та оголошений у міжнародний розшук.

Також визнано доведеним ризик незаконного впливу на інших підозрюваний і свідків та визнано, що менш суворий запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000749 від 11.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. 1, п. 11 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. 1, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, позбавлена належного і достатнього підтвердження, оскільки ґрунтується виключно на відеозаписі, що має ознаки монтажу

Зазначає, що розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відбувався без участі захисника, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, вказує, що ОСОБА_8 не переховується, тривалий час мешкає за межами України.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 6 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 належним чином виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, зважаючи на наступне.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.04.2024, згідно якої ОСОБА_10 повідомила про скоєння кримінального правопорушення, яке мало місце 04.04.2024; даними протоколу огляду від 12.04.2024 транспортного засобу «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено пошкодження на задньому правому диску транспортного засобу у вигляді вм`ятин; протоколами огляду від 12.04.2024 транспортного засобу марки «BMW 740d», д.н.з. НОМЕР_2 , в ході якого виявлено пошкодження у вигляді отвору на задній кришці багажника та вм`ятини в багажному відсіку та металевий предмет, схожий на фрагменту кулі у ребрі жорсткості багажного відсіку; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_10 від 18.04.2024, яка вказала про факти погроз її родині та повідомила про обставини, за яких було здійснено постріли по транспортному засобу її чоловіка ОСОБА_11 ; протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_12 від 22.05.2024 року, який вказав на обставини вчинення відносно нього злочину; протоколом від 22.05.2024 року слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 , який вказав на обставини, які мали місце 04.04.2024; висновком експерта № 147 від 05.06.2024 судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи; протоколом огляду речей-оптичного носія інформації від 19.05.2024, в ході якого оглянуто відеозапис, надісланий ОСОБА_10 , з подіями, які мали місце 04.04.2024року.

З наведених обставин, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 в обсязі, достатньому для застосування у відношенні нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

З наведених міркувань не можуть бути прийняті до уваги доводи захисту про необгрунтованість підозри, які зводяться до оспорювання достатності доказів та їх оцінки слідчим суддею.

Є правильними також висновки слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавленням волі, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Крім того, ОСОБА_8 на даний час перебуває за кордоном, достовірно знаючи про кримінальне переслідування, на територію України не повернувся та 18.07.2024 оголошений у міжнародний розшук, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується також із правильністю вирішення питання про запобіжний захід за його відсутності, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку ймовірності переховування підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока вірогідність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Також існує і є вагомим ризик впливу з боку ОСОБА_8 на інших підозрюваних та свідків, у тому числі ще не встановлених, з огляду на те, що останні надають істотні для справи показання, при цьому ОСОБА_8 відомі їх особи та місця проживання.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів враховує, що останній небезпідставно підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який у разі доведення вини останнього, передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що, на думку колегії суддів, дозволяє ґрунтовно припускати, що останній може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству шляхом здійснення впливу на свідків та переховування.

Крім того, фактичні обставини скоєння інкримінованого йому злочину діють підстави грунтовно припускати, що ОСОБА_8 є особою рішучою, схильною до застосування насильства у власних інтересах, зневажливо ставиться до суспільства і встановлених у ньому правил, життя та здоров`я інших осіб.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності наявності відносно ОСОБА_8 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Колегія суддів вважає за необхідне додатково зазначити, що ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, до моменту їх реалізації, за своєю природою є грунтовним припущенням про ймовірність вчинення підозрюваним/обвинуваченим відповідних дій, та їх наявність у кожному випадку оцінюється слідчим суддею або судом залежно від встановлених щодо конкретної особи обставин, які мають значення та підлягають врахуванню.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Доводи апелянта щодо розгляду клопотання за відсутності захисника обвинуваченого колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки з матеріалів провадження не вбачається, що сторона обвинувачення була завчасно повідомлена про наявність у підозрюваного захисника. Крім того, у межах апеляційного провадження захисник має належну можливість реалізації всіх свої прав та вчинення вичерпного обсягу дій, які вважає необхідними для захисту інтересів свого підзахисного у межах процедури застосування до останнього запобіжного заходу.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суді м. Дніпропетровська від 23 липня 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.15, п.1, п.11 п.12 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4