Справа № 461/6700/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1371/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_7 ,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області поліції ОСОБА_9 .

Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 08.12.2024.

Відповідно до положень п.5 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначено.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення управління нагляду за додержання законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 .

Копію ухвали вручено прокурору, підозрюваному та направити начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що при вирішенні клопотання враховуються дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, доглядає бабусю - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційного джерела доходів на даний час немає, із задовільним станом здоров`я, тому оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке належить до тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке належить до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та доведених ризиків визначених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , а відтак об`єктивно необхідним є продовження застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити дану ухвалу в частині не визначення розміру застави та визначити розмір застави відповідно до положень ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що оскаржувана ухвала в частині не визначення розміру застави є безпідставною і в цій частині підлягає зміні з огляду на таке.

Зауважує, що слідчим суддею були враховані доводи сторони обвинувачення, однак не в повній мірі були враховані доводи сторони захисту, зокрема, щодо постійного місця проживання підозрюваного та міцних соціальних зв`язків, перебування його утриманні та на постійному догляді престарілої бабці, віком 83 роки, яка з огляду на вік та стан здоров`я не може самостійно опікуватись собою.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та не заперечив про розгляд такої у відсутності підозрюваного ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_8 про законність ухвали слідчого судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.

Як встановлено колегією суддів, Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000256 від 18.10.2023, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

15.08.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.08.2024 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів, - тобто до 12.10.2024, із утриманням його у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» без визначення розміру застави.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України; наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчий суддя оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції.

Правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу в частині не визначення розміру застави, як про це зауважує сторона захисту в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які наведені в ухвалі слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.08.2024, та існування яких стало підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати також те, що ОСОБА_7 офіційно неодружений та не має постійного місця роботи, а тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризик, також не припинив існувати ризик впливу на свідків, який підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень, тому ОСОБА_7 має реальну можливість спілкуватись із свідками та іншими невстановленими слідством особами, які можуть бути причетні до інкримінованих кримінальних правопорушень, і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження. Відповідно, внаслідок позапроцесуального спілкування вони можуть змінити свої покази щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Відтак, доводи апелянта про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 є безпідставними, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Доводи сторони захисту про необгрунтованість судового рішення, колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.

Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення певного обсягу процесуальних дій є обставиною, яка перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання під вартою.

Правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Щодо покликання сторони захисту про можливість визначити розмір застави в межах, що передбачені ч. 5 ст. 182 КПК України, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо не визначення застави, так як ОСОБА_7 в тому числі підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, не визначивши застави.

При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу й виклав їх у своєму рішенні.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4