Справа № 487/7367/24
Провадження № 1-кс/487/4858/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання начальника відділення СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000332 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділення слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області майор поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000332 від 14.03.2024 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів із визначенням розміру застави в сумі 5 000 000 грн.

У клопотанні слідчий посилається на обґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 307 КК України та зазначає про наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, на думку слідчого, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки йому загрожує покарання до 8 років позбавлення волі, та, враховуючи його вік, може вільно перетнути державний кордон України; впливати на свідків у кримінальному провадженні та співучасників кримінального правопорушення, які встановлюються; продовжити свою злочинну діяльність, враховуючи те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Слідчий вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаними ризикам. Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, орієнтовної вартості вилученого наркотичного засобу в особливо великому розмірі, понад 1 000 000 грн, скоєння злочину у період воєнного стану, слідчий вважає, що слід визначити розмір застави в сумі 5 000 000 грн.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 із визначенням застави у розмірі 5 000 000 грн.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не погодившись з обставинами вчинення кримінального правопорушення, зазначеними в повідомленні про підозру. Показав, що саквояж з коноплею знайшов під час прогулянки в районі місця свого проживання і приніс його додому, коноплю збирався використовувати як ліки у зв`язку з болями в ногах.

Захисники підзорюваного ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_8 і ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених слідчим у клопотанні, вважали, що є підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, враховуючи вік підозрюваного та сімейний стан.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що слідчим відділом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000332 від 14.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені під час досудового розслідування дату та час, у невстановленої під час досудового розслідування особи ОСОБА_6 незаконно придбав наркотичний засіб канабіс у кількості біля 7 кг, який в подальшому незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без мети подальшого незаконного збуту, до моменту його вилучення працівниками правоохоронних органів.

04.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено біля 7 кг наркотичного засобу - канабісу, що відповідно до Таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром наркотичного засобу.

04.09.2024 ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

05.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчинене в особливо великих розмірах.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були досліджені в судовому засіданні, а саме: в протоколі про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 30.07.2024; протоколі обшуку від 04.09.2024 за місцем проживання ОСОБА_6 ; висновку експерта від 05.09.2024 №СЕ-19/115-24/16457-НЗПРАП.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Санкцією ч. 3 ст. 309 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 3 ст. 309 КК України, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов, слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань або їх зміни.

Крім того, на даний час органом досудового розслідування здійснюються оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення можливих шляхів збуту наркотичного засобу ОСОБА_6 та усіх співучасників кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_6 , який обізнаний щодо цих осіб, може незаконно впливати на них з метою отримання необхідних йому свідчень.

В судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого ч. 5 ст. 177 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку, тому він може вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

При розгляді даного клопотання, крім наявності вищенаведених ризиків, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, слідчий суддя також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , який народився в 1956 році, має задовільний стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який одружений, на даний час проживає в АДРЕСА_1 разом з дружиною, а зареєстрований в АДРЕСА_2 . Підозрюваний є пенсіонером; повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не отримував; раніше притягувався до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів; наявність ризику продовження протиправної поведінки.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з огляду на обставини кримінального провадження, характер та спосіб вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

При цьому, слідчий суддя вважає, що тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В даному випадку слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 309 КК України, яке завдає шкоди здоров`ю населення, призводячи до поширення наркоманії в українському суспільстві.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя бере до уваги як матеріальний стан підозрюваного, так і обставини підозри, за якими ОСОБА_6 незаконно придбав і зберігав наркотичний засіб - канабіс, вагою близько 7 кг, що є особиво великим розміром, вартістю понад 1 000 000 грн, в умовах воєнного стану, що свідчить про суспільну небезпечність ОСОБА_6 . Також слідчий суддя бере до уваги, що діяльність з незаконного обігу наркотичних засобів має високий ступінь суспільної небезпеки, призводить до тяжких наслідків не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому, а отже, застава в розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 514 760 гривень, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, буде співмірною з існуючими у кримінальному провадженні ризиками, та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до 02 листопада 2024 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 514 760,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого у справі за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, тобто з міста Миколаєва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 09.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1