Справа № 346/1592/23
Провадження № 1-кп/346/217/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_5 як захисника обвинуваченого та як представника заставодавця ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у вигляді застави та повернення застави відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст.309, ч.2 ст.15 - ч.3 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_7 як захисник обвинуваченого та представник заставодавця ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним клопотанням, в якому, посилаючись на ст.ст. 182, 331 КПК України, просить скасувати запобіжний захід у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та повернути заставодавцю ОСОБА_6 внесену нею за ОСОБА_4 заставу в розмірі 148 860 грн. відповідно до ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 04.11.2022 року в справі № 346/4572/22. В обгрунтування клопотання ОСОБА_5 зазначає, що Коломийським міськрайнним судом розглядалося кримінальне провадження №346/1592/23 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1, 2, 3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України (кримінальні провадження № 0000754 від 02.11.2022 року та № 0000803 від 28.08.2023 року). Під час досудового розслідування провадження № 0000754 на підставі ухвали слідчого суді Коломийського міськрайонного суду від 04.11.2022 року (справа № 346/4572/22) до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 148 860 грн., яка 11.11.2022 року внесена його матір`ю ОСОБА_6 , у зв`язку з чим ОСОБА_4 звільнено з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)», тобто у справі № 346/1592/23 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Також в провадженні суду знаходилося кримінальне провадження №346/2378/24 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст.307, ч.2 ст.15- ч.3 ст. 307 КК України (провадження № 0000753 від 04.08.2023 року). Відповідно до ухвали слідчого судді від 11.02.2024 року (справа № 346/5759/23) до ОСОБА_4 під час досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався, тобто, ОСОБА_4 знову утримується під вартою в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)». Ухвалою суду від 20.08.2024 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.08.2023 року за № 0000753 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України об`єднано з кримінальними провадженнями, внесеними у вказаний Реєстр 02.11.2022 року за № 0000754 та 28.08.2023 року за № 0000803, про його обвинувачення за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст.309 КК України.

На думку сторони захисту, на даний час потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави відпала, оскільки чинним КПК України не передбачена можливість одночасного застосування двох запобіжних заходів відносно однієї особи в одному кримінальному провадженні, також ОСОБА_4 тримається під вартою, участь у судових засіданнях приймає в режимі відео конференції із вказаною установою виконання покарань, а заявлені стороною обвинувачення ризики втечі, вчинення нових кримінальних правопорушень, впливу на учасників кримінального провадження, а також іншого впливу на кримінальне провадження повністю унеможливлюються фактом знаходження останнього під вартою. Крім того, такий стан справ покладає на заставодавця ОСОБА_6 значний матеріальний тягар без жодних на те підстав. Остання має намір перерахувати частину із суми внесеної нею за ОСОБА_4 застави на користь Збройних Сил України, а частину - на покриття його заборгованості перед кредитними організаціями за укладеними ним кредитними договорами.

ОСОБА_5 як захисник обвинуваченого та як представник заставодавця ОСОБА_6 в судовому засіданні вказане клопотання підтримав.

Обвинувачений погодився з позицією захисника.

Прокурор частково заперечив проти задоволення вказаного клопотання, зазначивши, що застава внесена третьою особою, що є її майном, яка має бажання перерахувати її на користь ЗСУ чи погашення боргових зобов`язань.

Заслухавши сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.11.2022 року (справа № 346/4572/22) в кримінальному провадженні № № 0000754 від 02.11.2022 року до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 31.12.2022 року включно; визначено заставу - 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 148 860 грн.; у разі внесення застави покладено на ОСОБА_4 ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

11.11.2022 року визначений вказаною ухвалою розмір застави заставодавцем ОСОБА_6 згідно з копією відповідних квитанції № 173207532 та листа ТУ ДСА в Івано-Франківській області від 14.11.2022 року внесено за ОСОБА_4 , а відтак, згідно з положеннями ст. 202 КПК України, останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно з даними копії довідки, ОСОБА_4 14.11.2022 року звільнено з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» у зв`язку із внесенням застави.

Відповідно до ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 11.02.2024 року (справа № 346/5759/23) в кримінальному провадженні № 0000753 від 04.08.2023 року застосовано до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів; визначено альтернативний запобіжний захід заставу в розмірі 70 прожиткових мінімумів, що становить 211 960 грн., а також у разі внесення застави покладено ряд обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

03.04.2024 року ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000753 (справа № 346/5759/23) продовжено тримання ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч.2 ст. 15 ч.3 ст.307 КК Україн, під вартою на строк 37 днів; визначено заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів, що становить 151 400 грн.; ухвалою слідчого судді від 07.05.2024 року у цьому ж провадженні продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, визначено заставу - 45 прожиткових мінімумів, що становить 136 260 грн.; у разі внесення застави покладано на ОСОБА_4 визначений перелік обов`язків, визначених ч. 5 ст.194 КПК України.

Згідно з ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.08.2024 року (справа № 346/2378/24) у кримінальному провадженні № 0000753 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з правом внесення застави 45 розмірів прожиткового мінімуму, що складає 136 260 грн. (який визначений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.05.2024 року (справа №346/5759/23, провадження №1-кс/346/471/24)).

Ухвалою вказаного суду від 20.08.2024 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04.08.2023 року за № 0000753 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України об`єднано з кримінальними провадженнями, внесеними у вказаний Реєстр 02.11.2022 року за № 0000754 та 28.08.2023 року за № 0000803, про його обвинувачення за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст.309 КК України.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом п. 3, 5 ч. 1 ст. 176, ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 183 КПК України застава та тримання під вартою є одними із видів запобіжних заходів.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6, 8 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, ч. 1 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором. Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

З викладеного вбачається, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст. 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Тобто, якщо пройшов строк більше двох місяців, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію саме в частині покладення обов`язків.

Згідно з ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Положеннями ч. 1 ст. 201 КПК України визначено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Застава є запобіжним заходом, тобто заходом процесуального примусу, метою якого є запобігання ризикам, встановленим судом під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України у випадку порушення підозрюваним/ обвинуваченим покладених на нього обов`язків при застосуванні запобіжного заходу, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Таким чином, застава у визначеному розмірі фактично забезпечує виконання особою покладених на неї процесуальних обов`язків та є засобом запобігання перешкоджанню підозрюваним/ обвинуваченим кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Аналіз положень ст. ст. 176, 182, 196, 200, 201, 201-1, 203, 331 КПК України дає підстави стверджувати, що застава є безстроковим запобіжним заходом та її дія може припинитись лише внаслідок звернення в дохід держави, скасування або зміни такого запобіжного заходу на інший.

Частиною 11 ст. 182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Тобто кримінальне процесуальне законодавство не передбачає такої підстави для повернення застави як закінчення строку дії обов`язків, покладених на особу в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, чи застосування іншого запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні.

Суд звертає увагу, що застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим не лише тих процесуальних обов`язків, покладених на них на певний строк відповідно до положень ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосування запобіжного заходу, але й тих, що визначені ст. 42 цього Кодексу та діють протягом всього кримінального провадження.

Суд наголошує, що у випадку застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до приписів ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою. Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного/обвинуваченого є актом добровільної волі такої особи (фізичною або юридичної). Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню.

При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Разом з цим, така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання підозрюваним/обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на вищезазначене у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за підозрюваного/обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк за нього бажанням до припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. Законодавцем не зроблено винятків повернення заставодавцю застави, у випадку зміни відносин між заставодавцем та підозрюваним/обвинуваченим, виникненням між ними цивільно-правових відносин та неможливості їх виконати з будь-якої сторони, зміни матеріального становища заставодавця чи виникнення в сім`ї останнього будь-яких інших не передбачуваних випадків.

Зважаючи на вказане, на переконання суду, відсутність з боку обвинуваченого будь-яких порушень чи створення перешкод для кримінального провадження, в тому числі не вчинення ним дій, направлених на переховування від суду чи впливу на учасників кримінального провадження у зв`язку з його перебуванням під вартою, що застосовувалось в іншому кримінальному провадженні, не є беззаперечним твердженням відсутності ризику переховування, такого впливу чи вчинення нових кримінальних правопорушень.

З приводу обтяжливості для заставодавця застосованого запобіжного заходу суд зауважує, що визначений розмір альтернативного запобіжного заходу слідчим суддею обраховувався з огляду на обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого в своїй сукупності. Разом з цим, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не був обов`язком будь-кого з фізичних чи юридичних осіб вносити визначену суму на депозитний рахунок суду у якості застави. Твердження стосовно надмірної обтяжливості застосованого альтернативного запобіжного заходу є лише позицією обвинуваченого/його захисника та заставодавця, направленою на скасування запобіжного заходу шляхом повернення суми застави.

З огляду на викладене, враховуючи, що судовий розгляд даного кримінального провадження не завершено, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_5 як захисник та представник заставодавця, не є підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді застави та повернення застави, а тому в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 слід відмовити. Об`єднанння декількох кримінальних проваджень в процесі судового розгляду не свідчить про одночасне застосування двох запобіжних заходів відносно однієї особи в одному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 182, 369-372, 376, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 як захисника обвинуваченого та як представника заставодавця ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у вигляді застави та повернення застави відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст.309 та ч.2 ст.15 - ч.3 ст.307 КК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_1