Справа № 615/1421/24
Провадження № 1-кп/615/159/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження № 0000166 від 23.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лази Тячівського району Закарпатської області, маючого середню освіту, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно із ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як установлено ст. 298 КУпАП, яка кореспондується із ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2024 року у справі № 625/157/24, яка набрала законної сили 27 лютого 2024 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не зважаючи на це, ОСОБА_3 будучи належним чином ознайомленим з даною постановою, знаючи про позбавлення його права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати постанову Валківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2024 року, що набрала законної сили, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

26 березня 2024 року о 16 год 30 хв, ОСОБА_3 , будучи притягнутим 16 лютого 2024 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно, протягом року, керував скутером HondaDio без номерного знаку, в діях останнього вбачалося порушення мови та порушення координації рухів, крім цього від останнього мався різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер 6810» та в медичному закладі КНП Валківська ЦРЛ ОСОБА_3 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 26 березня 2024 року в АДРЕСА_2 ОСОБА_3 керував скутером «HondaDio», без номерного знаку, який не зареєстрований в установленому законом порядку, при цьому будучи позбавленим права керування транспортними засобами, згідно рішення Валківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2024 року.

Стосовно ОСОБА_3 було складено постанову про адміністративне правопорушення серія БАВ № 198819 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 20 400 грн.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому, повністю підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення так як вони встановлені судом. Правову кваліфікацію не оспорював. Зазначив, що більше не буде вчиняти дії щодо умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили, а саме керувати транспортним засобом після позбавлення такого права.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінальних правопорушень, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено обвинуваченому, що у такому випадку він будє позбавлений права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат, речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, який кваліфікується судом за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 має середню освіту, тимчасово не працює, неодружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, встановленої групи інвалідності не має, має на утриманні двух малолітніх та одну неповнолітню дитину, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується посередньо, рараніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України є нетяжким злочином, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальну провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався і підстав для його обрання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1