ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/5442/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2236/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.126-1 КК України
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої -ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційними скаргами захисника, прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.09.2024 року стосовно ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працюючий, зареєстрованого та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_9 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 1947 р.н., яка є особою похилого віку (77 років) та з якою сумісно проживає, що призводить до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виражається у формі втрати енергійності, втомі, втраті повноцінного сну та відпочинку.

Так, 01.07.2024 о 22 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , вчинив сварку з матір`ю ОСОБА_7 , а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали в образах нецензурною лайкою, внаслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілої, чим допустив домашнє насильство. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.08.2024 ОСОБА_9 визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Крім того, 18 липня 2024 року о 13:30 ОСОБА_9 за адресою тимчасового проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю матір`ю - ОСОБА_7 , в ході якої здійснив дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у стусанах, ляпасах, штовханнях, ображаннях нецензурною лайкою на адресу останньої, внаслідок чого завдав їй психологічних та фізичних страждань, чим допустив домашнє насильство. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.08.2024 ОСОБА_9 визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Крім того, 20 липня 2024 року приблизно о 20:00 години за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 вчинив сварку з матір`ю ОСОБА_7 , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, чим допустив домашнє насильство. Дане правопорушення вчинене ОСОБА_9 повторно протягом року.

Також, 20 липня 2024 року приблизно о 20:00 години ОСОБА_9 , протягом строку дії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії НОМЕР_1 від 18.07.2024 року, а саме з 15:20 18.07.2024 до 15:20 28.07.2024, який винесено відносно останнього, перебував за адресою мешкання своєї матері ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ), чим порушив заходи, застосовані до нього, а саме зобов`язання залишати місце проживання матері, заборона на вхід та перебування на місці проживання постраждалої особи, заборона в будь-якій спосіб контактувати з постраждалою особою.

В подальшому, 25 липня 2024 року о 12:00 години ОСОБА_9 , протягом строку дії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії НОМЕР_1 від 18.07.2024 року, а саме з 15:20 18.07.2024 до 15:20 28.07.2024, який винесено відносно останнього, перебував за адресою мешкання своєї матері ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ), чим порушив заходи застосовані до нього, а саме зобов`язання залишати місце проживання матері, заборона на вхід та перебування на місці проживання постраждалої особи, заборона в будь-якій спосіб контактувати з постраждалою особою.

Крім того, 26 липня 2024 року о 18:00 годині ОСОБА_9 , протягом строку дії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії НОМЕР_2 від 18.07.2024, а саме з 15:20 18.07.2024 до 15:20 28.07.2024, який винесено відносно останнього, перебував за адресою мешкання своєї матері ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ), чим порушив заходи, застосовані до нього, а саме заборона залишати місце проживання матері, заборона на вхід та перебування на місці проживання постраждалої особи, заборона в будь-якій спосіб контактувати з постраждалою особою

За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.08.2024 ОСОБА_9 визнано винним за ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Так, 05.08.2024 о 16-00 ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою АДРЕСА_2 , влаштував сварку з матір`ю ОСОБА_7 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань.

Внаслідок таких систематичних дій з боку ОСОБА_9 , потерпіла ОСОБА_7 , будучи особою похилого віку, постійно перебуває у стані емоційного пригнічення, у неї спостерігається погіршення психологічного самопочуття, зниження самооцінки, втрата позитивних емоцій та жаги до життя, погіршенні якості життя в цілому.

У потерпілої ОСОБА_7 виявлено ознаки переживання психологічного насильства у складі домашнього насильства, а також ознаки переживання стресового стану в наслідок зазначених подій.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити призначити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та звільнити його від відбування покарання звипробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку із його м`якістю. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти задоволення апеляції сторони захисту, з`ясувавши думку обвинуваченого та його захисника, потерпілої, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечували проти задоволення апеляції сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Дії ОСОБА_9 суд правильно кваліфікував за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї матері, що призводить до фізичних та психологічних страждань останньої.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, є особливо - тяжкий злочин, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює в КП «Харківський метрополітен» на посаді електромеханіка, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, місця реєстрації не має.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченомуОСОБА_9 покарання в межах санкції частини статті за інкримінований йому злочин у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За змістом положень ст. 409 та ст. 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Доводи апеляційної скарги захисника, на думку колегії суддів є обґрунтованими, оскільки судом першої інстанції було взято до уваги лише доводи сторони обвинувачення, та жодним чином не розглянуті доводи сторони захисту внаслідок чого обвинуваченому призначеного максимальний строк покарання, що передбачений санкцією статті за відсутності обтяжуючих вину обставин.

Колегія суддів вважає, що при обранні ОСОБА_9 покарання у виді 1 року позбавлення волі судом першої інстанції не в повній мірі були дотримані вимоги ст. 65, 66, 67 КК України і таке покарання не відповідає тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями наданими в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 звернуто увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

У суді апеляційної інстанції як і в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, попросив пробачення у потерпілої, раніше не судимий, одружений, має постійне місце реєстрації та проживання. Сама потерпіла в суді апеляційної інстанції просила звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням оскільки таке покарання завдає їй додаткових страждань як фізичних, оскільки вона отримувала допомогу від сина так і моральних.

З урахуванням раніше викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із застосуванням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Разом з цим, переглядаючи оскаржуваний вирок в рамках апеляційної скарги в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш суворого покарання, колегія суддів не може погодитися з обґрунтованістю апеляційних доводів прокурора.

В апеляційній скарзі прокурором не наведено обставин у зв`язку з чим його апеляційна вимога про необхідність призначення обвинуваченого більш суворого покарання, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер і не можуть вважатися достатніми підставами для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Таким чином, колегією суддів встановлене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню, а це згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника задовільнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.09.2024 року стосовно ОСОБА_9 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_9 з під варти.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді