УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0001793 від 29.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001793 від 29.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.200 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів) усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за невстановлених обставин у невстановлений слідством час, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, який незаконно зберігав при собі з метою збуту, у поліетиленових зіп-пакетах, обгорнутих у клейку стрічку.

В подальшому, 29.10.2024 близько 12:50 год. ОСОБА_6 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_1 , незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, був зупинений працівниками ВКП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, на запитання яких про наявність у нього заборонених речовини, усвідомлюючи, що його дії спрямовані на зберігання з метою збуту наркотичних засобів з метою збуту будуть викриті, повідомив, що у нього наявна при собі заборонена речовина яку він зберігає у власній наплічній сумці, а саме: 1 поліетиленовий зіп-пакет, з вмістом 9-ти розфасованих та запакованих згортків, обгорнутих клейкою полімерною стрічною з наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс.

Надалі, в ході затримання ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України співробітниками Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області під час його особистого обшуку в наплічній сумці, що знаходилась на ньому, виявлено та вилучено: 1 поліетиленовий зіп-пакет в середині якого знаходились 9-ти розфасованих та запакованих згортків обгорнутих клейкою полімерною стрічкою з вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісом.

Згідно висновку експерта надана на експертизу речовина рослинного походження є наркотичним засобом канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,83 г.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Вінниці, українець, громадянин України, непрацюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимий.

29.10.2024 о 12:50 год. ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 30.10.2024 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

?Протоколом затримання особи від 29.10.2024;

?Протоколом огляду місця події від 29.10.2024;

?Протоколом проведення обшуку від 29.10.2024

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 29.10.2024;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.10.2024;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.10.2024;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.10.2024;

?Висновком експерта від 30.10.2024;

?іншими матеріалами кримінального провадження.

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу.

Санкція ч. 1 ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

?вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 , є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, офіційно не працює та у зв`язку з відсутністю коштів може продовжувати вчиняти злочини;

?переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні;

?незаконно впливати на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_6 , матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов.

Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 , в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 забіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, оскільки інший запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, просила обрати домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вину визнав, по суті клопотання підтримав позицію адвоката.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001793 від 29.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного провадження 30.10.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на час розгляду клопотання, підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

Дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі до 8 років, офіційно не працює, не одружений, утриманців немає, що в своїй сукупності свідчить про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Здобуті докази дають підстави вважати, що підозрюваний діяв у співучасті з іншими особами, при цьому, не установлено джерело походження наркотичного засобу, а тому перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу підозрюваний може незаконно впливати на інших причетних осіб, а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своїми діями ОСОБА_6 показав зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване кримінальне правопорушення, пов`язане з порушенням Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», розуміючи суспільну небезпеку злочину, пов`язаного з метою придбання та збутом наркотичних засобів, проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, безробітній, відсутні соціально стримуючі фактори, слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 29.10.2024 по 27.12.2024 включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

?утриматись від спілкування із особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя