Номер провадження: 11-кп/813/1636/24
Справа № 521/7370/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

представника цивільного позивача ДУ «Одеська виправна колонія (№14») ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_17 в рамках кримінального провадження №00000516, внесеного до ЄРДР 27.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.392, ч.2 ст. 294 КК України,-

установив:

Оскаржуваним вироком ОСОБА_17 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 392 та ч. 2 ст. 294 КК України, та призначено йому покарання:

- за ст. 392 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 294 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді п`яти років та шести місяців позбавлення волі.

У відповідності до положень ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_17 покарання у виді п`яти років та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного судом покарання за даним вироком, приєднано частину невідбутого покарання, призначеного за вироком Кодимського районного суду Одеської області від 16.02.2021 року, та остаточно, за сукупністю вироків, призначено ОСОБА_17 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років та 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_17 визначено обчислювати з дня ухвалення попереднього вироку, а саме з 16.02.2021 року. Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_17 термін його тримання під вартою у період досудового розслідування та судового розгляду за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.01.2019 року, відбуте ним до дня ухвалення попереднього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_17 до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень.

Крім того, представник цивільного позивача в особі голови комісії з реорганізації державної установи «Південна виправна колонія (№51)» ОСОБА_21 та представник цивільного позивача в особі начальника державної установи «Одеська виправна колонія (№14») ОСОБА_22 , кожен окремо, звернулися до суду із апеляційними скаргами, в яких просять вироку суду скасувати в частині цивільних позовів та призначити новий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Під час апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , подав клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування свого клопотання посилається, що відсутні данні, які б вказували б на те, що обвинувачений може приховатися від суду, перешкодити встановленню об`єктивної істини у справі, продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

На підставі наведеного просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, непов`язаний з позбавлення волі, або визначити розмір застави у вежах п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав вимоги поданого клопотання та просив його задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти його задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

До заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, відносяться також запобіжні заходи.

Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи те, що глава 31 КПК України «Провадження в суді апеляційної інстанції» загалом не визначає порядку розгляду клопотань учасників судового провадження про обрання, зміну або скасування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає за необхідне в даному випадку, керуючись засадою законності та, використовуючи аналогію закону, застосувати приписи ч. 2 ст. 331 КПК України.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу, згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_17 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.392, ч.2 ст. 294 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Також, відповідно правової позиції, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Також, колегія суддів, при постановленні даної ухвали, звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Отже, з огляду на вищевказане, характер та тяжкість вчинених інкримінованих кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_17 , які вченні останнім під час фактичного відбування покарання за попередніми вироками суду, свідчить про те, що в особі обвинуваченого не відбуваються суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь його соціальної небезпечності, тому, колегія суддів доходить висновку про те, що вказані обставини беззаперечно свідчить про актуальність ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливого переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 370, 404, 405, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_17 в рамках кримінального провадження №00000516, внесеного до ЄРДР 27.05.2019 року, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4