ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7162/23 Номер провадження 11-кп/814/1882/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0002178 апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук від 30 липня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчук Полтавської області, громадянину України, з неповною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України не судимому,

обвинуваченому за ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 27.09.2024 включно з визначенням застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується за ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України, а саме у вчиненні незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у житло, тобто у тому, що 06.09.2023 о 17.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по провулку АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , заштовхав її в приміщення будинку та зайшов до житла, де умисно намагався відкрито заволодіти грошовими коштами потерпілої в сумі 21800 грн, проте з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця та був затриманий сусідом ОСОБА_9 .

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалене рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з носінням електронного засобу.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судовий розгляд справи майже завершений, тому обвинувачений не може і не має наміру впливати на потерпілу або свідка, зобов`язується виконувати всі покладені на нього обов`язки. Тому вважає, що відсутні докази наявності ризиків, які виправдовують тримання під вартою.

Не враховано, що ОСОБА_7 проживає з матір`ю похилого віку, яка хворіє, раніше не судимий, позитивно характеризується та сприяв досудовому розслідуванню.

Вказує, що визначений судом розмір застави він не може сплатити, оскільки не працює, проживає з матір`ю похилого віку та з сестрою і її малолітніми дітьми.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Оскільки учасники провадження не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, відповідно до положень ч.4 ст.422-1 КПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0002178 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України. В судовому засіданні 30 липня 2024 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27 вересня 2024 року включно з визначенням розміру застави.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюються, оскільки апелянт просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Слідчий суддя, всупереч доводам захисника, належним чином мотивував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочину, інкримінованого ОСОБА_7 , а саме тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, те, що кримінальне правопорушення вчинене під час воєнного стану, в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, зухвалість дій обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не завершено, суд дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу та на час вирішення питання не зменшилися.

Тобто, стороною захисту не наведені переконливі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який або доказів, які б вказували, що більш м`який запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Наявність місця проживання та соціальних зв`язків самі по собі не є достатніми доказами забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави визначений в межах п.2 ч.5 ст. 183 КПК України не в максимальному розмірі, тому підстав для зміни розміру застави колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук від 30 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4