Провадження 11-кп/824/1384/2024 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0003182 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокатки ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2022 року,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засуджено:

за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_12 визначене шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, засуджено:

за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_13 визначене шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

цивільнийпозов потерпілої ОСОБА_9 задоволено, стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на її користь 42 189 грн. матеріальної шкоди та 350 000 грн. моральної шкоди;

цивільнийпозов потерпілої ОСОБА_15 задоволено, стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на її користь 8 437 грн. 16 коп. матеріальної шкоди та 350 000 грн. моральної шкоди;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,у період часу з 23 години 05 хвилин 25 травня 2020 року до 05 години 10 хвилин 26 травня 2020 року, перебуваючи на острові Жуків в Голосіївському районі м. Києва, діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій злочинний намір направлений на заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, здійснюючи розбійний напад, дочекавшись потрібного моменту ОСОБА_13 залишився спостерігати за обстановкою та діями ОСОБА_12 , а у разі необхідності прийти йому на допомогу, а ОСОБА_12 здійснив напад на потерпілого шляхом нанесення не менше 7 ударів колото ріжучим предметом типу клинка, чим завдав потерпілому легкі тілесні ушкодження. Для доведення злочинного умислу направленого на умисне вбивство до кінця, а саме настання смерті потерпілого ОСОБА_16 , ОСОБА_12 втопив його в річці Дніпро. З метою приховання слідів злочину, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 помістили тіло до автомобіля марки «Opel», номерний знак НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_16 , перевезли його та закопали на острові Жуків, попередньо обливши його бензином з метою недопущення можливості його виявлення.

Крім того, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи на острові Жуків в Голосіївському районі м. Києва, у період часу з 23 години 05 хвилин 25 травня 2020 року до 05 години 10 хвилин 26 травня 2020 року, діючи за попередньою змовою групою осіб, у спосіб здійснення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_16 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне збагачення за рахунок його майна, здійснили напад на потерпілого шляхом нанесення не менше 7 ударів клинком та шляхом утоплення заподіяли смерть потерпілого ОСОБА_16 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заволоділи майном ОСОБА_16 на загальну суму 671 гривні 27 копійок.

Крім того, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у період часу з 23 години 05 хвилин 25 травня 2020 року до 05 години 10 хвилин 26 травня 2020 року, перебуваючи на острові Жуків в Голосіївському районі м. Києва, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння транспортним засобом та іншим майном потерпілого ОСОБА_16 , шляхом застосування насильства небезпечного для життя потерпілого, нанесли не менше 7 ударів клинком та шляхом утоплення заподіяли смерть потерпілого ОСОБА_16 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заволоділи автомобілем марки «Opel», номерний знак НОМЕР_1 , який належав потерпілому, яким розпорядилися на власний розсуд, а саме здійснили продаж транспортного засобу за 1 800 доларів США, що становить 48 240 гривень.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 вказано на незаконність вироку у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів поданої скарги указав на те, що в основу обвинувального вироку судом були покладені показання єдиного свідка ОСОБА_17 , який на момент допиту в суді першої інстанції обіймав посаду прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, яка підпорядковується Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, прокурори якої підтримували державне обвинувачення щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Натомість, судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_18 , показання якого могли підтвердити проблеми з кредитними зобов`язаннями у ОСОБА_13 саме на прохання ОСОБА_12 . Захисник звернув увагу, що ОСОБА_13 не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України на момент проведення ряду слідчих дій: невідкладного обшуку за місцем його проживання, пред`явлення особи для впізнання за участю свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , однак, перебуваючи в кайданках був позбавлений права на правову допомогу, що призвело до порушення прав, які гарантовані Конституцією України. Апелянт указав, що під час оцінки протоколу огляду місця події від 29.05.2020 як доказу, судом першої інстанції не було враховано, що протокол огляду місця події і всі похідні докази є недопустимими, з огляду на відсутність протоколу затримання особи, яка змушена була залишатися поряд з поліцейським, що кореспондується з положенням ст. 62 Конституції України та Рішенням Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини. На думку апелянта, протокол пред`явлення трупа для впізнання від 30.05.2020, протокол слідчого експерименту від 11.09.2020, довідка про опрацювання номерної інформації абонентських номерів, висновок експерта № 17-3/1190 від 07.07.2020, розписка про продаж автомобіля від 27.05.2020 є недопустимими доказами, оскільки слідчі дії були проведені співробітниками оперативного підрозділу, які не були уповноважені на проведення будь-яких слідчих дій, відповідно до вимог ст.ст. 40, 41 КПК України, що узгоджується із положенням ст. 86 КПК України. Докази визнаються такими, що одержані незаконним шляхом, коли їх збирання відбулося з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина. На думку адвоката, досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено не уповноваженим слідчим, оскільки в матеріалах досудового розслідування відсутня постанова про включення слідчої ОСОБА_21 до групи слідчих, які здійснюють досудове розслідування, що зумовлює недопустимість всіх доказів зібраних під час досудового розслідування, що визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та є наслідком визнання отриманих доказів недопустимими. Захисник звернув увагу також і на те, що згідно доктрини «плодів отруйного дерева», висновок експерта № 012-97-2153-2020 від 25.08.2020, який був складений за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_16 , є недопустимим доказом, оскільки вказаний висновок є похідним від протоколу огляду місця події від 29.05.2020. Судом першої інстанції проігноровано порушення слідчими вимог ст. 228 КПК України та не надано правової оцінки тим обставинам, що пред`явлення особи для впізнання проводилося в нічний час та в якості статистів були залучені слідчі Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, яких раніше бачили свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_19 . Адвокат звернув увагу, що обшук гаражного приміщення 28.05.2020, де відшукано автомобіль марки «Opel», обшук за адресою проживання обвинуваченого ОСОБА_13 та подвір`я 29.05.2020 були проведені без ухвали слідчого судді та в порушення ст. 233 КПК України, оскільки не існувало підстав для проведення невідкладного обшуку. Апелянт звернув увагу на те, що згідно доктрини «плодів отруйного дерева» протоколи пред`явлення речей для впізнання від 18.06.2020, висновок експерта № 13-1/1343 від 22.07.2020 є недопустимими доказами, оскільки дані протоколи є похідними від протоколу обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_13 від 29.05.2020. На думку захисника, протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 01.07.2020 безпідставно прийнято судом першої інстанції як належний доказ, оскільки негласна слідча (розшукова) дія була проведена з порушенням ст. 246 КПК України та докази збиралися не слідчим, а співробітником оперативного підрозділу Національної поліції, який не мав письмового доручення на проведення даної процесуальної дії. Апелянт указав, що в інкримінованих ОСОБА_13 кримінальних правопорушеннях відсутня об`єктивна сторона, яка включає в себе час і місце вчинення злочину, оскільки існують протиріччя часу смерті потерпілого ОСОБА_16 згідно обвинувального акту (смерть останнього настала в ніч з 25 на 26 травня 2020) та висновку експерта № 012-97-2153-2020 (в ніч з 26 на 27 травня 2020). Захисник зазначив, що протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколи огляду місця події та висновки експертів не були безпосередньо досліджені в судовому засіданні в суді першої інстанції, але враховані при ухвалені вироку, що свідчить про їх неналежність доказів в розумінні положення ст.ст. 84, 85 КПК України. Апелянт вказав також на те, що кваліфікація дій ОСОБА_13 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України виключається, оскільки не доведеним є факт існування попередньої домовленості з ОСОБА_12 та спільного умислу на вчинення вбивства з корисливих мотивів. Як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_13 , він допомагав ОСОБА_12 закопувати тіло, ховати речі, продавати автомобіль потерпілого під тиском, однак, попередньої домовленості про напад на потерпілого ОСОБА_16 попередньо між ними не було. Також захисник вказав і на невідповідність призначеного ОСОБА_13 покарання обставинам кримінального провадження та його особі, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується. Щодо цивільних позовів потерпілих, адвокат зазначив, що у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_13 частково визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення іншої кваліфікації (ч. 1 ст. 289 КК України), то стягненню підлягають лише витрати в сумі 735 грн 20 коп., понесені на повернення викраденого і пошкодженого автомобіля потерпілого. У зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, цивільні позови підлягають залишенню без розгляду. Просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_13 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України виправдати у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення було вчинене ним, виправдати за ч. 4 ст. 187 КК України у зв`язку із недоведеністю, що було вчинене кримінальне правопорушення, виправдати за ч. 3 ст. 289 КК України у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення; визнати ОСОБА_13 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання в межах санкції даної статті. Цивільні позови потерпілих залишити без розгляду.

В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_14 зазначив, що судом першої інстанції не вирішено долю речового доказу - автомобіля «Dacia», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_22 , відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_10 вказано на незаконність вироку у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів скарги указала на те, що в основу вироку, суд поклав показання свідка ОСОБА_17 , які на думку адвоката є суперечливими, оскільки свідок впізнав обвинуваченого ОСОБА_12 по татуюванню як особу, яка показувала де був закопаний труп ОСОБА_16 . Однак, під час огляду місця події в нічний час, ОСОБА_12 був в медичній масці, а одяг закривав його тіло. Апелянт заперечувала факт вини ОСОБА_12 у пред`явленому обвинуваченні, яке не ґрунтується на зібраних у даному кримінальному провадженні доказах. Крім цього вважала, що протокол огляду місця події від 29.05.2020 та протокол обшуку кімнати ОСОБА_12 від 28.05.2020 є недопустимими доказами, оскільки проведені без дотримання права ОСОБА_12 на захист, а тому всі вилучені речі, в тому числі предмети експертного дослідження, висновки судово-медичних експертиз є недопустимими доказами. Апелянт звернула увагу, що обвинувальний вирок ухвалено без урахування практики Європейського суду з прав людини щодо доведення винуватості особи «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Авшар проти Туреччини» від 10.07.2001 та інші), згідно якого суд, при оцінці доказів керується критерієм доведення винуватості, яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Просила вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 виправдати.

Обвинувачений ОСОБА_12 від поданої ним апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України відмовився.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисниці ОСОБА_10 , які апеляційну скаргу подану захисницею ОСОБА_10 підтримали, підтвердили її доводи та просили цю скаргу задовольнити; апеляційну скаргу захисника ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 підтримали та не заперечували проти її задоволення;

обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_11 , які апеляційну скаргу захисника ОСОБА_14 підтримали, підтвердили її доводи та просили цю скаргу задовольнити; апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 підтримали та не заперечували проти її задоволення;

потерпілої ОСОБА_9 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, вважаючи їх доводи необґрунтованими, просив вирок залишити без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення обох апеляційних скарг з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в умисному вбивстві ОСОБА_16 з корисливих мотивів вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та в незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого стверджуються зібраними у справі доказами.

Так, 27.05.2020 року громадянка ОСОБА_9 , яка в подальшому була визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні, звернулася в поліцію з заявою про зникнення її чоловіка ОСОБА_16 , який 26.05.2020 року на автомобілі «Опель Віваро», номерний знак НОМЕР_1 , вирушив на риболовлю на р. Дніпро та не повернувся (т.1 а.с. 78).

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 29.05.2020 року із додатками до нього, на Жуковому острові АДРЕСА_3 (відмічено географічні координати на березі р. Дніпро), в період із 02 год. 24 хв. по 04 год. 58 хв. в ямі, на глибині 1,2 м. виявлено труп ОСОБА_16 , з множинними пораненнями тіла та одяг з множинними отворами в районі спини (т. 1 а.с. 42-55).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.06.2020 року, об`єктом огляду, який проводився з участю потерпілої ОСОБА_9 , була територія на АДРЕСА_4 (відмічено географічні координати), під час якого було виявлено яму, а поряд та неподалік з нею обпалені речі та предмети, зокрема поліетиленовий пакет, пляшка, запальничка, дві ложки, металева частина насосу, оправа від сонцезахисних окулярів, обпалені леза ножів, тощо, які були, як відмічено в протоколі, оглянуті ( т. 1 а.с. 81-83,87-93).

Відповідно до протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 30.05.2020 року, свідок ОСОБА_16 впізнала в пред`явленому трупі свого батька ОСОБА_16 (т.1 а.с. 77).

Згідно висновку експерта № 012-97-2153-2020, при судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_16 , 1976 р.н., виявлено:

крововилив та садно на обличчі в лобній ділянці зліва; ділянка зсадження шкіри на волосистій частині голови в тім`яній ділянці по центру;

два не проникаючих колото-різані поранення зокрема:

на волосистій частині голови в потиличній ділянці справа, із ушкодженням м`яких тканин голови та шиї, на правій половині спини в верхній третині, із ушкодженням м`яких тканин спини,

колото-різані рани: на волосистій частині голови, на межі лівої скроневої та лівої потиличної ділянок, на волосистій частині голови в потиличній ділянці зліва, на передній поверхні грудей зліва, на правій половині спини в верхній третині, на тильній поверхні лівої кисті.

Смерть ОСОБА_16 , 1976 р.н., настала від механічної асфіксії внаслідок потоплення у воді, на що вказують: виражений інтерстиційний набряк легень, вогнищевий інтраальвеолярний набряк, осередки гострої альвеолярної емфіземи, вогнищеві крововиливи в паренхімі легень з розвитком ателектазу; повнокрів`я судин підслизового шару трахеї, надгортанника з набряком волокон строми; плямисті розлиті крововиливи (плями Расказова-Лукомського-Пальтауфа) на поверхні легень під плеврою; нерівномірне кровонаповнення судини внутрішніх органів; наявність вільної рідини в пазусі основної кістки (ознака ОСОБА_23 ); наявність рідини з домішками піску в дихальних шляхах; наявність рідини в травному тракті (ознака Фегерлунда); набряк ложа та стінок жовчного міхура (ознака ОСОБА_24 -Шкаравського); рідкий стан крові; крапкові крововиливи на слизових та серозних оболонках. З огляду на ступінь вираженості трупних явищ на момент дослідження трупа в морзі, можна припускати, що ймовірна давність настання смерті може становити близько 2-3 діб до моменту дослідження трупа в морзі.

Із урахуванням характеру, зовнішнього вигляду та локалізації ушкоджень, забарвлення та інтенсивність крововиливів в ділянках ушкоджень, а також даних судово-гістологічного дослідження, слід вважати, що: вони були спричинені незадовго (від декількох хвилин до 30-40 хвилин) до настання смерті; ушкодження у вигляді забоїв та саден утворились внаслідок дії тупого (тупих) предмета (предметів), за механізмом удару та тертя або тертя-ковзання; ушкодження у виді колото-різаних ран та поранень утворились від колюче-ріжучої дії плаского одностороннього предмету типу клинка ножа, що має обушок П-подібного перетину та лезо (згідно даних медико-криміналістичного дослідження) та не є характерними для утворення у воді; мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. На трупі ОСОБА_16 , 1976 р.н., наявні, що найменше 8 травмуючих впливів.

В результаті судово-імунологічного дослідження («Висновок експертного дослідження» № 082- 435-2020), кров ОСОБА_16 , 1976 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В (т.1 а.с.71-76).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 16.09.2020 року за участю свідка ОСОБА_25 , останній детально розповів та з виїздом на місцевості показав де ОСОБА_22 забрав автомобіль «Опель Віваро», після чого він пересів на автомобіль «Дачіа Логан», на якому прибули з ОСОБА_22 , який керував «Опель Віваро», і направилися до станції метро «Видубичі». Через певний час прибули двоє невідомих, які оглядали «Опель Віваро» і з якими спілкувався ОСОБА_22 . Потім ОСОБА_22 ходив до банкомату обмінювати та перераховувати кошти, а невідомі хлопці сіли за кермо «Опеля» і поїхали. Відеозапис проведення зазначеної слідчої дії було безпосередньо переглянуто в ході судового розгляду (т.1 а.с. 195-199).

Як вбачається із протоколів пред`явлення осіб для впізнання, свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_19 впізнали обвинуваченого ОСОБА_13 як особу, яка здійснювала продаж автомобіля «Опель Віваро» синього кольору, та свідка ОСОБА_26 , як особу, яка була присутня з обвинуваченим під час продажу зазначеного автомобіля (т.1 а.с. 231-233, 234-236, 327-239,240-242).

У відповідності до протоколу обшуку від 28.05.2020 року (т.1 а.с. 250-254), який проводився у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_5 , було відшукано автомобіль «Опель Віваро», номерний знак. НОМЕР_1 , ключі від даного автомобіля та технічний паспорт (т.1 а.с. 250-254). В подальшому зазначені речі були визнані речовими доказами, ухвалою суду на них накладено арешт і вони передані на відповідальне зберігання дружині загиблого ОСОБА_9 (т.2 а.с.1-9).

Як вбачається із протоколу обшуку від 28.05.2020 року, що проводився в приміщенні-кімнаті, розташованій у Військовому містечку № 25 за адресою: АДРЕСА_6 , де проживав ОСОБА_12 , в ході зазначеної слідчої дії було виявлено та вилучено кросівки з слідами речовини бурого кольору, грошові кошти, мобільні телефони «Айфон», «Ксіомі», зарядний пристрій та мобільна батарея. В подальшому згідно постанови слідчого, зазначені речі та майно були визнані речовими доказами та ухвалою суду на них накладено арешт. (т.2 а.с. 12-33).

Відповідно до протоколів обшуку від 29.05.2020 року які проводилися в житлових приміщеннях які розташовані за адресою: АДРЕСА_7 , за місцем фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_13 в ході зазначеної слідчої дії було виявлено та вилучено одяг та взуття, комплект ключів, чотири спінінги, лопата, в ході зазначеної слідчої дії було виявлено та вилучено автомобіль марки «Дачія» д.н.з. НОМЕР_2 , три вудочки, один спінінг. В подальшому згідно постанови слідчого, зазначені речі та майно були визнані речовими доказами та ухвалою суду на них накладено арешт (т.2 а.с. 35-58, 61-76).

Відповідно до протоколів пред`явлення предметів для впізнання від 18.06.2020 року, потерпіла ОСОБА_16 , дочка потерпілого, серед інших предметів впізнала спінінги та вудочки, які належали її батькові ОСОБА_16 і які були вилучені під час проведення обшуку в с. Ходосівка, за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_13 (т.2 а.с 108-111,112-115,116-119,120-123,124-127, 128-131, 132-135).

Відповідно висновку експерта № 17-3/1190 від 07.07.2020 року (т.3 а.с.8-14), рукописні записи, які починаються словами « ОСОБА_27 …» та закінчується словами « ОСОБА_13 » у розписці ОСОБА_13 від 27.05.2020 року про продаж автомобіля «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_1 , добровільно наданій ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконані ОСОБА_13 .

У протоколі огляду інформації про фотофіксування переміщення автомобіля «Опель Віваро» та «Дачія» з фото таблицями, відмічено місця фіксації з зазначенням адрес зазначених транспортних засобів (т.3 а.с.223-236).

Як вбачається із показань свідка ОСОБА_17 , що надані ним у ході судового розгляду, саме обвинувачений ОСОБА_12 показав на місцевості, де був закопаний труп ОСОБА_16 .

Винність обвинувачених у вчиненні інкримінованих йому злочинів частково стверджуються також і показаннями обвинувачених, наданими у ході судового розгляду, а також іншими доказами, дослідженими у ході судового розгляду.

Надавши належну юридичну оцінку даним доказам суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів, правильності кваліфікації їх дій та призначив їм покарання, яке відповідає вимогам ст. 50 і ст. 65 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційні скарги не містять доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення.

Доводи обох апеляційних скарг не містять доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення.

Посилання обох апеляційних скарги на неповноту проведеного судового розгляду та не доведеність обвинувачення у вчиненні інкримінованих їм злочинів не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, відповідно до яких, розгляд справи був проведений повно та всебічно, а у справі зібрана достатня кількість доказів якими підтверджуються висновки суду першої інстанції.

Посилання обох апеляційних скарг на необхідність визнання недопустимими доказів, які зібрані під час фактичного затримання обвинувачених не ґрунтуються на зібраних у справі доказах. Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були затримані задовго до проведення огляду місця події (за змістом апеляційних скарг - близько 11 годин), а тому саме із цього часу потребували захисника, не підтверджуються зібраними у справі доказами. Зокрема, у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують цю обставину. Відсутні також докази, які би указували на те, що стосовно обох обвинувачених застосовувалось будь-яке насильство. Жодних скарг щодо цих обставин у ході розслідування стороною захисту подано не було. Щодо проведення огляду місця події від 29.05.2020 року, у ході якого був виявлений труп потерпілого ОСОБА_16 , то колегія суддів зважає на те, що фактичне місце знаходження трупа було встановлено до проведення огляду місця події. Щодо участі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у огляді місця події, то колегія суддів зважає на те, що маються ознаки того, що обвинувачені під час цієї слідчої дії фактично перебували у статусі затриманих. Між тим, указана обставина не вплинула та не могла вплинути на достовірність фактичних обставин, які були встановлені у ході огляду місця події від 29.05.2020 року, оскільки слідчим проводились дії на підставі інформації, отриманої до проведення цієї слідчої дії. Фактично обвинувачені лише перебували на місці проведення цієї слідчої дії, ОСОБА_12 місце захоронення ОСОБА_16 показав добровільно, клопотань про забезпечення його захисником не заявляв, що указує на відсутність потреби у забезпеченні обвинувачених захисником при проведенні цієї слідчої дії. Наведене указує на те, що фактичні обставини, які були встановлені у ході проведення огляду місця події від 29.05.2020 року обґрунтовано судом першої інстанції були визнані належними та допустимими доказами.

Щодо фактичних обставин проведення обшуків, у ході яких були виявлені викрадені у ОСОБА_16 речі, то колегія суддів зважає на те, що входження у приміщення, де фактично були виявлені зазначені речі, було здійснено відповідно до вимог ст. 233 КПК України, що в подальшому було підтверджено відповідними ухвалами слідчих суддів. Процедура обшуків була проведена відповідно до вимог статей 234 та 236 КПК України. У зв`язку із цим фактичні обставини, які були встановлені внаслідок проведення зазначених обшуків судом першої інстанції обґрунтовано визнані належними та допустимими доказами.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_17 , то колегією суддів вони визнаються правдивим та достовірними. Підстав піддавати сумніву достовірність показань даного свідка колегія суддів не знаходить. Та обставина, що на момент допиту свідок працював у органах прокуратури не може вплинути на оцінку показань цього свідка та бути підставою для відхилення показань цього свідка, оскільки свідок давав показання щодо тих обставин, очевидцем яких він був не працюючи у органах прокуратури, будучи при цьому попередженим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384 і 385 КК України. Окрім того, показання свідка ОСОБА_17 узгоджуються із іншими зібраними у справі доказами у зв`язку із чим фактичні обставини, які встановлені із показань даного свідка обґрунтовано визнані належними та допустимими доказами.

Будь-яких порушень КПК України у ході проведення впізнання трупа, які би указували на необхідність визнання недопустимими фактичних обставин,установлених у ході цієї слідчої дії, колегією суддів не встановлено. При цьому колегія суддів вважає, що із правової точки зору не має будь-якого значення у якому процесуальному статусі впізнавала труп громадянка ОСОБА_16 - у статусі свідка, чи у статусі потерпілого. Результати цієї слідчої дії, якими є факт впізнання ОСОБА_16 у пред`явленому трупі свого батька ОСОБА_16 , у колегії сумніву не викликає.

Щодо висновку експерта, яким були визначені наявність, ступінь тяжкості та локалізація виявлених у ОСОБА_16 тілесних ушкоджень та встановлені орієнтовний час та причини його смерті, то цей висновок не викликає у колегії суддів жодних зауважень, він підтверджується іншими доказами у справі, висновки експертом є належним чином мотивованими, у ході досудового розслідування була дотримана процедура призначення та проведення даного експертного дослідження. Матеріали справи не містять даних про те, що експертом самостійно збиралась медична документація для проведення експертного дослідження. У той же час, КПК України не містить заборони щодо надання медичної документації експерту потерпілим. У зв`язку із цим фактичні обставини, які встановлені висновком судово-медичного експерта визнаються колегією суддів належними та допустимими доказами.

Щодо протоколів пред`явлення особи до впізнання то колегією суддів у ході оцінки проведених цих слідчих дій не встановлено таких порушень закону, які би давали підстави для визнання недопустимим доказом тих фактичних обставин, які були встановлені у ході цих слідчих дій.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що проведення впізнання предметів було проведене у відповідності до вимог КПК України. У ході проведення цієї слідчої дії потерпіла із впевненістю впізнала предмети, які були викрадені у ОСОБА_16 . Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості фактичних обставин, встановлених у ході цієї слідчої дії у колегії суддів не виникає.

Будь-яких порушень закону у ході об`єднання кримінальних проваджень колегією суддів не встановлено. Колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями КПК України не передбачено необхідності заново вирішувати питання про призначення слідчого для проведення досудового розслідування у випадку об`єднання кримінальних проваджень. Матеріали кримінального провадження містять належні документи, які підтверджують повноваження слідчих, що проводили досудове розслідування. Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційних скарг в частині проведення розслідування не уповноваженим слідчим.

Оцінюючи показання, які у ході судового розгляду дав обвинувачений ОСОБА_13 суд зважає на те, що вони стверджуються іншими зібраним у справі доказами, окрім заперечення його участі у вчиненні злочинів, які у цій частині, на думку колегії суддів, дані із метою уникнення відповідальності за вчинені злочини. Поряд із цим фактичні обставини, які встановлюються із цих показань у поєднанні з іншими доказами, зокрема щодо дій обвинувачених по заволодінню майном ОСОБА_16 , розпорядження цим майном, узгодженість та спільність цих дій указують на наявність попередньої домовленості обвинувачених на вчинення інкримінованих їм злочинів.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційних скарг про те, що у ході досудового слідства були допущені певні порушення вимог КПК України. Однак, усі ці порушення мають процедурний характер, за своєю суттю не можуть бути визнані істотними порушеннями кримінального процесуального закону, не вплинули на процедуру збирання доказів та не діють підстав для визнання зібраних у справі недопустимими чи неналежними доказами.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість доводів обох апеляційних скарг та відсутність підстав для їх задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні обох апеляційних скарг, а вирок залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_14 відмовити.

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 відмовити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 протягом того ж часу з моменту вручення їм копії даної ухвали.

СУДДІ

______________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4