Справа № 183/7148/24
№ 1-кп/183/1671/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000173 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, який на підставі ЗУ «Про загальну мобілізацію» з 01.07.2024 року перебуває на військовій службі в ВЧ НОМЕР_1 та перебуває на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки в військовому званні солдат, який не є особою з інвалідністю, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07.04.2014 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 3 роки 1 день за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 30.07.2012 до відбуття 5 років 1 день позбавлення волі. 18.02.2019 звільнений з Селидовської ВК Донецької області №82, на підставі ухвали Селидовського міського суду Донецької області від 08.02.2019 умовно достроково на невідбутий строк 4 місяці 5 днів;

-03.08.2021 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. 10.05.2024 звільнений з Солонянської ВК Дніпропетровської області №21, на підставі відбуття строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000173відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

В тексті обвинувального акту викладено клопотання прокурора про розгляд даного обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним кримінального проступку. Обвинувачений в присутності свого захисника - адвоката ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт відносно останнього без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Так, за результатами спрощеного провадження встановлено, що відповідно до наказу № 192 від 01.07.2024 року (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Так, за результатами спрощеного провадження встановлено, що 26 червня 2024 року у вечорі перебуваючи на території покинутого домоволодіння по АДРЕСА_2 , де побачивши по сусідству розташований двір приватного будинку АДРЕСА_3 , що є постійним місцем проживання ОСОБА_5 , який ОСОБА_3 визначив для себе об`єктом злочинного посягання.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме території приватного, житлового будинку розташованого по провулку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 26 червня 2024 року, близько 21 години 01 хвилин, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переліз через паркан вищевказаного домоволодіння, тобто незаконно, без дозволу та відома особи, яка постійно проживає за даною адресою, проник на територію приватного, житлового домоволодіння до приїзду працівників поліції, чим порушив право потерпілого ОСОБА_5 на недоторканність іншого володіння особи, яке гарантовано ст. 30 Конституції України, статтею 12 Загальної декларації з прав людини, статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні незаконного проникнення до житла, при обставинах, встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що останній вину визнав повністю, характеризується позитивно, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що дає суду підстави для призначення йому покарання у виді штрафу.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 1 700 (тисяча сімсот) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1