ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/330/24 Справа № 705/4841/24 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.08.2024, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 20.06.2008 року Уманським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 2) 19.11.2012 року Уманським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 3) 26.07.2019 року Уманським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 4) 26.11.2020 року Уманським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 317, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 17.10.2024 року включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

вказаною ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.08.2024 задоволено клопотання т.в.о. старшого слідчого ВРЗСПЖЗО СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 ,та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 17.10.2024 року включно без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, доведеності органом досудового розслідування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та характеризуючи даних про особу підозрюваного.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 20 год. до 06 год. за місцем проживання.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказав, що вважає необґрунтованим обрання відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу,оскільки наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, прокурором не доведена.

Захисник зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, проживає з матір`ю та фактично доглядає за нею. Підозрюваний визнав спричинення ним тілесних ушкоджень своєму батькові ОСОБА_10 та надав покази, що захищав матір від протиправних дій та фізичного насилля зі сторони батька, при цьому не передбачав і не бажав настання важких наслідків для життя та здоров`я останнього. ОСОБА_7 сам викликав поліцію, повідомив про смерть ОСОБА_10 та обставини і причини настання смерті, а в подальшому знаходився за місцем проживання до приїзду поліції. Підозрюваний після встановлення факту смерті батька перебував за місцем проживання до моменту затримання не менше 16 годин, відповідно, мав можливість впливу на свідків або переховування, однак не вчинив вказаних дій.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який не визнавав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано лише за наявності ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Уманського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0001371 від 19.08.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

19.08.2024 ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за фактом умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя.

19.08.2024 о 18 год. 20 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та врахував дані про особу підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні в період введеного в Україні воєнного стану умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, адже ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, місця постійної реєстрації проживання не має, не одружений, постійні джерела доходів відсутні, відносно нього судом розглядається інше кримінальне провадження, у якому через його неявку було застосовано примусовий привід, що свідчить про стійке неприйняття підозрюваним загальновизнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризує його як особу, яка становить підвищену суспільну небезпеку. Вказане спростовує доводи апеляційної скарги захисника про помилковість висновків слідчого судді щодо застосування саме найсуворішого запобіжного заходу з огляду на тяжкість злочину за яким він підозрюється, адже у даному випадку тримання під вартою виправдане за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Доводи апеляційної скарги, що підозрюваний доглядає за матір`ю нічим не підтверджені, а твердження, що він захищав матір не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 .

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Посилання сторони захисту щодо можливості обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою були предметом розгляду слідчим суддею та їм дана належна процесуальна оцінка, яка не потребує відповідного перегляду колегією суддів.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою без можливості внесення застави, а даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді та апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.08.2024 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 17.10.2024 року включно без визначення розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді