КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5775/24
Провадження № 1-кп/552/955/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2024 м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 11.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

До Київського районного суду м. Полтави 02.09.2024 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000698 від 11.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшов до провадження судді ОСОБА_1 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватися від суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Підтвердженням існування вказаного ризику є також та обставина, що обвинувачений зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у житлі, яке не є його власністю. Незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, залякуючи їх з метою зміни ними показань в судовому засіданні. Можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений не працевлаштований та не має будь-яких легальних джерел доходів, а збут психотропних речовин є єдиним способом отримання ОСОБА_4 грошових коштів. Відсутність будь-яких засобів для існування: офіційних джерел доходів, постійного або тимчасового місця роботи, заощаджень, соціальних зв`язків є неспростовним ризиком вчинення злочинів ОСОБА_4 у майбутньому. Також зазначив, що в разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечувала, просила суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Так, строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчуються 08 вересня 2024 року. У зв`язку з чим виникло питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 3 статті 176 КПК України встановлено, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За змістом положень пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 12.07.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, в сумі 181 680 грн (60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), терміном на 60 діб, до 21 год 03 хв 08.09.2024.

Тобто, обґрунтованість підозри в даному випадку була предметом перевірки слідчим суддею Київського районного суду м. Полтави в ухвалі від 12.07.2024.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує те, що він обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. З урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому судом в разі доведення його винуватості, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Оскільки на даний час судове слідство у кримінальному провадженні ще не розпочато, обвинувачений та свідки у судовому засіданні не допитувалися, ОСОБА_4 перебуваючи на волі може чинити тиск на свідків з метою зміни показів у суді. Також на думку суду ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити злочинну діяльність.

Такі ризики існували на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

При цьому, суд враховує те, що обвинувачений має місце реєстрації та проживання, також на утриманні має неповнолітніх дітей, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Отже зазначені доводи не є достатніми для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Суд враховує принцип презумпції невинуватості, в той же час в даному кримінальному провадженні справжні інтереси суспільства полягають у якнайшвидшому та ефективному розгляді даного кримінально провадження в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, для чого суд має забезпечити зокрема відсутність будь-якого впливу обвинуваченого на свідків, а також його належну процесуальну поведінку.

На думку суду, застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Отже клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Визначений обвинуваченому ОСОБА_4 слідчим суддею розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

У разі внесення суми застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 181-183, 314-316,331 КПК України,

ухвалив:

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 листопада 2024 року включно.

Залишити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 181 680 грн (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що застава може бути внесена у визначеному судом розмірі у будь-який момент з часу винесення ухвали.

Внесення застави, визначеної судом про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є підставою для звільнення особи з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду в цьому кримінальному провадженні; не відлучатись із м. Полтави, де він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених у обвинувальному акті, крім свого захисника, прокурора та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання покладених обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим протягом п`яти днів з моменту її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1