Номер провадження: 11-кп/813/1448/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.03.2024 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь, громадянина України, з повною вищою освітою, військовослужбовця контрактної служби, який на час вчинення правопорушення займав посаду начальника відділу міжнародної програми підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан першого рангу», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.03.2024 року було задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження.

ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у відповідністю зі ст.ст. 44, 46 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрито.

Відповідно до висунутого оскаржуваної ухвали, обвинувачення, ОСОБА_7 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника відділу міжнародної програми підготовки, 25.05.2023 приблизно о 18 годині 30 хвилин, керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », у денний час доби та в умовах необмеженої видимості, здійснював рух по асфальтобетонній, сухій, горизонтальній ділянці дорожнього покриття проїзної частини дороги вул. Артилерійська в м. Одесі, у напрямку вул. Фонтанська дорога, зі сторони вул. Люстдорфська дорога, діючи у порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. «б», «д», 8.7.3.«е», 8.10 «Правил дорожнього руху» України, наближаючись до перехрестя вулиць Артилерійська Краснова, на якому в його напрямку ввімкнувся червоний сигнал світлофора, був неуважним, за дорожньою обстановкою не слідкував, що позбавило його можливості безпечно керувати транспортним засобом, контролювати його рух, вчасно реагувати на можливу зміну дорожньої обстановки, проявляючи злочинну самовпевненість, а саме передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, не зупинився перед стоп лінією, продовжив рух, здійснив виїзд на вказане перехрестя на заборонений сигнал світлофора, виконуючи лівий поворот, внаслідок чого скоїв зіткнення з мотоциклом марки «Honda CBR600», реєстраційний номер « НОМЕР_3 » під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював рух по вул. Краснова з боку Середньофонтанської площі в напрямку Адміральського проспекту, проїжджаючи дане перехрестя на дозвільний зелений сигнал світлофору.

В результаті зазначеної дорожньо транспортної пригоди водій ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритий багатоуламковий перелом лівої стегнової кістки в верхній третині зі зміщенням уламків, закритий багатоуламковий перелом правої променевої кістки в нижній третині зі зміщенням уламків. Зазначені тілесні ушкодження на підставі п. 2.2.2 «Правил встановлення тяжкості тілесних ушкоджень» належать до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день.

Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. «б», «д», 8.7.3. «е», 8.10 «Правил дорожнього руху» знаходяться у прямому причинно наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо транспортної події та настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 , не погоджуючись із висновками суду першої інстанції, просить ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обвинувачений відшкодував завдані збитки не у повному обсязі, а тому остаточне примирення фактично не відбулось, оскільки його умови повинні були бути затверджені в угоді про примирення, про що було заявлено у судовому засіданні.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_10 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 та прокур ОСОБА_6 заперечували проти апеляційної скарги, просили залишити оскаржувану ухвалу без змін

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За приписами ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Апеляційний суд враховує позицію, яка викладена у постанові Першої судової палати ККС ВС від 13.08.2019 по справі № 537/1772/17 відповідно до якої примирення винного з потерпілим означає досягнення між ними угоди, в якій зафіксовано, що потерпілий примирився з винним, задоволений вжитими останнім заходами з відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди і внаслідок цього не заперечує проти звільнення винного від кримінальної відповідальності (чи просить про таке звільнення).

Так з матеріалів справи вбачається, що 25.01.24 року у судовому засіданні судом першої інстанції було задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 та відкладено судовий розгляд з метою надання часу для укладення угоди про примирення винного з потерпілим.

05.03.2024 року у судовому засіданні суду першої інстанції захисник ОСОБА_8 повідомив, що домовленості досягнуто, проте сторони не встигли оформити угоду про примирення у письмовому вигляді, за таких обставин він клопотав про закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_7 клопотання захисника підтримав, в свою чергу потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що суть клопотання йому зрозуміла, він його підтримує, а шкода відшкодована обвинуваченим в повному обсязі.

Зі змісту журналу судового засідання, диску технічної фіксації судових засідань та оскаржуваної ухвали вбачається, потерпілий ОСОБА_11 та його представник ОСОБА_10 не заперечували проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив нетяжкий злочин, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та відшкодував потерпілому завдані збитки у повному обсязі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог ч.5 ст. 474 КПК України, встановив всі обставини, з`ясував у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції були наявні визначені законом підстави для застосування приписів ст.46 КК України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, всебічно та об`єктивно досліджено питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 інституту звільнення від кримінальної відповідальності.

Істотних порушень вимог КПК, які б слугували підставами для скасування ухвали, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, слід зазначити, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілого права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене, колегія суддів звертає увагу потерпілого, що закриття кримінального провадження, у разі наявності у нього претензій матеріального характеру до обвинуваченого, не позбавляє його права звернутися із цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

В зв`язку з викладеними обставинами апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень п. 1) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.03.2024 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4