Справа № 932/8830/24
Провадження № 1-кс/932/3174/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_6 , погодженого прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березники Пермської області, російська федерація, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця, військова частина НОМЕР_1 , військове звання «солдат», посада «зенітник навідник», не одруженого, маючого на утриманні дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, яке обґрунтовує наступним чином.

Так, Третім слідчим відділом (з дислокацією в м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську розпочато кримінальне провадження № 0011151 від 27.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця - зенітника відділення зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно - артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 12, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 22.10.2023, тобто в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби без поважних причин та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , а вільний час використовує на власний розсуд перебуваючи поза межами військової частини, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, чим вчинив дезертирство, тобто нез`явлення до військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

28.09.2024 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

28.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, показаннями свідків, протоколами допиту свідків та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено обставини, які вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за яким останньому повідомлено про підозру.

Сторона обвинувачення вважає доцільним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Виходячи з викладеного, слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винятковий запобіжний захід, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний не визнав підозру. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід, а також визначити заставу.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні, визначити помірний розмір застави.

Вислухавши пояснення прокурора та сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Згідно з рішенням ЄСПЛ за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року по справі «Чеботарі проти Молдови», п. 48, «…вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.

Встановлено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0011151 від 27.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Так, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді стрільця - зенітника відділення зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетно - артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , 22.10.2023, самовільно залишив розташування вказаної військової частини, а вільний час використовує на власний розсуд перебуваючи поза межами військової частини, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, чим вчинив дезертирство, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

28.09.2024 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, і того ж дня повідомлено йому про підозру за цією статтею.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, показаннями свідків, протоколами допиту свідків, матеріалами службового розслідування, медичною і службовою характеристикою, копіями наказів, повідомленням про підозру та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Аналізуючи ризики, на які посилається прокурор, слідчим суддею встановлено таке.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому розуміючи тяжкість порушення та ймовірність призначення йому, в тому числі, й реального строку покарання, може вдатись до переховування від слідства та суду, або ухилитись від явки до слідчого, прокурора, суду. Тому цей ризик доведений.

Ризик впливу на свідків також існує, оскільки підозрюваний знає особу свідків, проходив з ними службу, тому він може вмовлянням, підкупом, шантажем чи іншими способами впливати на них. Тому цей ризик також є доведеним.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений, оскільки стороною обвинувачення не доведено, які саме дії може вчинити підозрюваний і яким саме чином він зможе перешкоджати кримінальному провадженню.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також доведений, оскільки підозрюваний має негативну характеристику, низьку морально-психологічну підготовку, тому не буде виконувати обов`язків військової служби та знову може ухилитися від служби та покинути місце розташування військової частини.

При обранні запобіжного заходу враховую особу підозрюваного, який характеризується негативно, тяжкість вчиненого злочину та вагомість зібраних доказів, низьку морально-психологічну підготовку, стан здоров`я, та вважаю можливим застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначене положення суперечить практиці ЄСПЛ та Конституції України, оскільки слідчим суддею повинно перевірятись в обов`язковому порядку можливість застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, а також альтернативного запобіжного заходу.

Проте враховуючи особу підозрюваного, тяжкість злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, відношення до військової служби ОСОБА_4 , доведеність ризиків, вважаю недоцільним застосування інших запобіжних заходів та застави.

Таким чином, прокурором доведено, що інші запобіжні заходи є недостатніми та не зможуть запобігти ризикам і забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Наявність на утриманні ОСОБА_4 дитини, не може бути підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки така дитина не буде стримувати підозрюваного від вчинення інших злочинів, та не зможе стимулювати його дотримуватись покладених процесуальних обов`язків.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з утриманням в умовах гауптвахти.

Заставу у даному кримінальному провадженні не визначати.

Строк дії ухвали встановити до 25.11.2024.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9