Справа №: 148/946/24
Провадження № 1-кп/148/121/24
В И Р О К

Іменем України

28 жовтня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тульчин кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000071 від 02.03.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин Вінницької області, громадянина України, українця, не працюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

08.02.2024 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510.00 грн..

02.05.2024 штраф сплачено в повному обсязі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

01.03.2024 близько 22 години 20 хвилин ОСОБА_7 знаходився на проїжджій частині АДРЕСА_2 , у власному автомобілі марки «ВАЗ» моделі «21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де навпроти домоволодіння № 59 колесом автомобіля потрапив у вибоїну, яка залишилась після ведення водопроводу та не маючи змоги із неї виїхати останній пішов до будинку за місцем проживання, який розташований неподалік.

Згодом, ОСОБА_7 повернувшись на вищевказане місце, побачив біля зазначеного автомобіля, свого сусіда ОСОБА_5 , який відразу зробив ОСОБА_7 зауваження з приводу гучної роботи двигуна та відкривши двері автомобіля намагався їх зламати, на що ОСОБА_7 негативно відреагував, та на ґрунті неприязних відносин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання, з умислом направленим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , підійшов до останнього та завдав йому удар лівою ногою в ділянку правого колінного суглобу, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на землю, отримавши тілесні ушкодження у виді забійної рани тім`яної ділянки голови. Далі ОСОБА_7 продовжуючи свої протиправні дії наніс ОСОБА_5 більше 7 ударів кулаками обох рук та взутих ніг по лівій стороні грудної клітини потерпілого.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, яка супроводжувалась переломами 6,7,8,9-го ребр ліворуч та подвійних переломів 7,8,9-го ребра ліворуч, лівобічного закритого гемопневмотораксу, підшкірної емфіземи, які в момент їх виникнення не носили загрозливих для життя явищ, але призвели до тривалого розладу здоров`я (більш як 21 день), і за ступенем тяжкості, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в тім`яній ділянці голови відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тілесне ушкодження у вигляді садна на правому колінному суглобі відноситься до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я, тобто обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисному середньої тяжкості

тілесному ушкодженні, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Будучи допитаним у якості обвинуваченого ОСОБА_7 свою вину у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно 01.03.2024 близько 22 години 20 хвилин по АДРЕСА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, його автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , колесом потрапив у вибоїну, яка залишилась після ведення водопроводу та не маючи змоги із неї виїхати деякий час газував, а потім зайшов у двір за сигаретами та почув якийсь стук та повернувшись то побачив біля свого автомобіля, сусіда ОСОБА_5 , який почав кричати з приводу гучної роботи двигуна та відкривши двері автомобіля намагався їх зламати та пошкодив переднє крило автомобіля, через що у них виник конфлікт під час якого обвинувачений заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5 , скільки саме ударів наніс не пам`ятає, оскільки перебував у стані сп`яніння, пам`ятає, що наніс рукою удар в тулуб від якого потерпілий впав на землю, далі наніс ОСОБА_5 кулаками та ногою по лівій стороні грудної клітини, потім вийшла дружина з невісткою потерпілого та забрала його.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 01.03.2024 у ніжній час після 22.00 год. спав та його розбудила дружина та повідомила, що хтось кидає каміння у вікно. Коли потерпілий вийшов на двір то побачив, що обвинувачений пішов у двір. Підійшовши до двору обвинуваченого, щоб поговорити, але останній вийшов з двору та в руках держав напівкруглий предмет схожий на біту та почав відразу бити, перший удар наніс по нозі, від якого потерпілий впав на землю, а поті продовжував наносити удари по грудній клітині та голові, потім вийшла дружина та забрала його та викликали швидку допомогу. В лікарні провів дванадцять днів.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показами свідків опитаних у судовому засіданні:

Допитана у якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що являється дружиною потерпілого, 01.03.2024 року після 22.00 год. спала та її розбудила невістка та повідомила, що хтось кидає каміння у вікно. Свідок розбудила потерпілого та вони вийшли на поріг та побачили сусіда, який побіг до себе у двір, чоловік пішов до хвіртки, а свідок до паркану. Коли ОСОБА_5 підійшов до воріт обвинуваченого, з двору вийшов ОСОБА_7 , який наніс потерпілого один удар якимсь дерев`яним предметом по лівій нозі від чого потерпілий впав, свідок крикнула, щоб обвинувачений припинив бити її чоловіка та вийшовши на вулицю, побачила потерпілого, голова якого була в крові, обвинуваченого вже не було. Чоловік повідомив, що йому погано та разом з невісткою завели потерпілого в будинок і викликали швидку та поліцію. В лікарні потерпілий провів десять днів. Дочка повідомила свідку, що у потерпілого зламані ребра. Додатково свідок повідомила, що бачила лише один удар, який наніс обвинувачений потерпілому якимсь дерев`яним предметом можливо п`ятдесят сантиметрів чи метр чи півтора метри довжиною по лівій нозі від чого потерпілий впав на землю.

Допитаний експерт ОСОБА_9 суду пояснив, що при виготовлені висновку № 29 від 20.03.2024, зазначив, що із дослідженої медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 було виявлено ряд тілесних ушкоджень, деякі з яких відносяться до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, важкість та тяжкість це слова синоніми та на результати висновку вони не впливають. Слово, яке зазначено у висновку як «важкість» можна вважати як «тяжкість».

Також зазначив, що при виготовлені експертизи приймав до уваги пояснення потерпілого, який зазначав, що ушкодження йому спричинені сусідом дерев`яною битою, крім цього слідчим також ставилося питання щодо нанесення удару твердим тупим предметом та на дане питання було дано відповідь у висновку, що дані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли виникнути внаслідок дії твердого тупого, предмету, або від співудару об нього. Оскільки дерев`яний предмет, який зазначає потерпілий не було надано на дослідження та в матеріалах були відсутні його ознаки, більш чіткої відповіді неможливо було надати.

Крім цього при доставлені потерпілого до лікарні, лікарями не було чітко та детально описано ушкодження які отримав потерпілий, оскільки коли якимсь предметом спричиняються ушкодження чи синці, або гематоми, то саме рана відображає травмуючий предмет, таким чином судити яким чином та яким предметом заподіяні тілесні ушкодження потерпілому після виписки з лікарні та загоювання ран складно. Враховуючи характер та локалізацію у вигляді переломів 6,7,8,9-го ребер у ОСОБА_5 може свідчити про те, що дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, найбільш вірогіднішим предметом могла бути як рука людини стиснута в кулак та нога людини на якій могло знаходитись взуття, а також міг бути і камінь на який впав потерпілий. Щодо подвійних переломів 7,8,9-го ребра потерпілого може свідчити про те, що дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії також твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, що не виключається дерев`яною палицею циліндричної форми.

Також пояснив, що потерпілий був доставлений у лікарню де йому робили рентгенівські знімки на яких було виявлено переломи ребер, які лікар рентгенолог дослідив та описав та на підставі цих медичних висновків та документів судовий експерт робить висновок, щодо ступеню тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень.

Щодо встановлення тяжкості тілесних ушкоджень при струсу головного мозку у потерпілого пояснив, що ступень тяжкості для встановлення струсу головного мозку мають бути слідуючі признаки, має бути гіпергідроз також має бути кіста та інші ознаки, але в історії хвороби потерпілого лікарями нічого зазначено не було, крім того в історії хвороби не зазначено, що потерпілий проходив лікування від струсу головного мозку.

Щодо ушкодження у вигляді санна на правому колінному суглобі потерпілого пояснив, що воно виникло після того, коли обвинувачений наніс потерпілому удар від якого останній падаючи вдарився коліном об землю, дане ушкодження скользяще, крім того сам потерпілий при поясненні експерту вказував, що після того як він упав, обвинувачений продовжував наносити удари ногою по ребрам та голові, що підтверджено висновком.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що являється дружиною обвинуваченого та в той день її не було вдома, а на наступний день чоловік повідомив, що побився з сусідом ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що свідком події він не був, а про бійку між обвинуваченим та потерпілим дізнався від односельців.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 пояснив, що живе по сусідству з обвинуваченим та потерпілим, свідком події він не був, оскільки в той час вже спав.

Також вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами дослідженими у судовому засіданні:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 02.03.2024 року, згідно якого зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України; (а.с. 90)

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.03.2024 року, згідно якого ОСОБА_5 звернувся до правоохоронних органів з заявою в якій зазначив, що 01.03.2024 року біля 22.30 год. ОСОБА_13 , перебуваючи на АДРЕСА_2 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер.

- висновком експерта № 28 від 20.03.2024, згідно якого на момент проведення судово-медичної експертизи, у громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , виявлені рубці в потиличній ділянці голови. Дані рубці могли виникнути внаслідок загоювання ран, які могли виникнути внаслідок дії твердого(-их), тупого (- их), предмета(-ів), або співудару об нього(-них), можливо 01.03.2024 року.(а.с. 82-83)

- висновком експерта № 29 від 20.03.2024, згідно якого при вивчені медичної карти стаціонарного хворого Тульчинської ЦРЛ за №1201/192 на ім`я ОСОБА_5 , 1976 р.н., мали місце тілесні ушкодження у вигляді : Закритої травми грудної клітки, яка супроводжувалася переломами 6,7,8,9,-го ребер ліворуч, лівобічного закритого гемопневмотораксу, підшкірної емфіземи, забійної рани тім`яної ділянки голови, садно в ділянці правого колінного суглоба.

Дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії твердого(-их), тупого(-их), предмета(-ів), або від співудару об нього(- них), можливо в термін та при обставинах які висвітлені в описовій частині постанови, тобто 01.03.2024 року.

Враховуючи характер та локалізацію у вигляді переломів 6,7,8,9-го ребер та подвійних переломів 7,8,9-го ребра може свідчити про те, що дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, не можна виключите і те, що найбільш вірогіднішим предметом могла бути як рука людини стиснута в кулак та нога людини на якій могло знаходитись взуття, а також і без нього. Ушкодження у вигляді переломів 6,7,8,9,-ребер, яке супроводжувалось пневмогемотораксом, яке в момент їх виникнення не носило загрозливих для явищ, але привело до тривалого розладу здоров`я (більш як 21 день) - тому відноситься до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень.

Ушкодження у вигляді ран в ділянці голови виникло внаслідок дії твердого(-их) тупого(-их) предмета(-тів) або від співудару об нього або них і мають ознаки легких тілесних ушкоджень які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Тілесне ушкодження у вигляді садна на правому колінному суглобі відноситься до легких тілесних ушкоджень які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.(а.с. 84-86)

- висновком амбулаторного медичного огляду № 29 від 02.03.2024 року, згідно якого ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння І ступеню, 0,99 ‰(а.с. 92)

- постановою про визнання речових доказів від 18.03.2024 року, згідно якої медичну карту стаціонарного хворого № 1201/192 на ім`я ОСОБА_5 , 1976 р.н. та один рентгенівський знімок № 1899 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.(а.с.113)

- протоколом слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_7 від 29.03.2024 року зафіксованим на відеокамеру та диском з відеозаписом слідчого експерименту з обвинуваченим, який було досліджено у судовому засіданні та на якому зафіксовано пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , що мало місце 01.03.2024 року біля 22.30 год. по АДРЕСА_2 ;

- протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 від 28.03.2024 року зафіксованим на відеокамеру та диском з відеозаписом слідчого експерименту з потерпілим, який було досліджено у судовому засіданні та на якому зафіксовано пояснення потерпілого ОСОБА_5 щодо спричинення останньому обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень 01.03.2024 року біля 22.30 год. по АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду від 28.03.2024 року з фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 припаркований на узбіччі АДРЕСА_2 , який має пошкодження, а саме: на водійській двері наявна деформація металу та лакофарбового покриття, окрім цього виявлено відсутність скла на передній лівій фарі.(а.с. 87-89)

- квитанцією від 02.05.2024 року про сплату штрафу у кримінальній справі 148/248/24 у сумі 510 грн. (а.с. 114).

Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що конфлікт відбувся з причин пошкодження автомобіля, оскільки у судовому засіданні було досліджено протоколом огляду від 28.03.2024 року з фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 припаркований на узбіччі АДРЕСА_2 , який має пошкодження, а саме: на водійській двері наявна деформація металу та лакофарбового покриття, окрім цього виявлено відсутність скла на передній лівій фарі, суд зауважує, що на пошкодженнях водійської двері у місці деформації металу та лакофарбового покриття наявна корозія металу, що свідчить про давність даних пошкоджень, крім цього зафіксовано відсутність скла на передній лівій фарі, але не зафіксовано осипу скла з фари та вбачається також корозія на передньому крилі біля фари та скло покажчика повороту вдавлено під крило автомобіля, що свідчить про те, що дані ушкодження на автомобілі виникли задовго до 01.03.2024 року.

Також суд враховує, що обвинувачений не звертався до правоохоронних органів із заявою про пошкодження потерпілим ОСОБА_5 , його автомобіля та на стадії досудового розслідування не проведено відповідних експертиз з метою встановлення причетності дій потерпілого до пошкоджень виявлених на автомобілі, таким чином суд вказані пояснення обвинуваченого не приймає до уваги, та розцінює їх як намагання обвинуваченого виправдати свою поведінку відносно потерпілого.

Також суд критично відноситься до пояснень потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 з приводу нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому тілесних ушкоджень, саме предметом схожим на біту, оскільки у судовому засіданні ні потерпілий ні свідок не змогли описати предмет, яким наносив удари обвинувачений, оскільки дана подія відбулася в темну пору доби, ОСОБА_5 зазначив, що це був напівкруглий предмет схожий на біту, а свідок ОСОБА_8 зазначила, що це був дерев`яний предмет можливо п`ятдесят сантиметрів чи метр чи півтора метри довжиною, яким обвинувачений по лівій нозі вдарив потерпілого від чого останній впав на землю, що також спростовано висновком експерта та наданими поясненнями експерта ОСОБА_9 у судовому засіданні, який зазначив, що ушкодження у вигляді санна на правому колінному суглобі потерпілого виникло від падіння потерпілого на землю, оскільки з характеру ушкодження вбачається, що воно було скользяще по землі, інших ушкоджень на нозі не зафіксовано, а характер та локалізацію у вигляді переломів 6,7,8,9-го ребер та подвійних переломів 7,8,9-го ребра у ОСОБА_5 може свідчити про те, що дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, найбільш вірогіднішим предметом могла бути як рука людини стиснута в кулак та нога людини на якій могло знаходитись взуття.

Крім цього суд також враховує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, таким чином суд підтримує позиціє обвинувачення, щодо нанесення обвинуваченим потерпілому ударів руками та ногами, що спричинило ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, що також підтверджується наданими поясненнями у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_7 та дослідженим висновком експерта № 29 від 20.03.2024 року та не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

У судовому засіданні представником потерпілого ОСОБА_5 , адвокатом ОСОБА_4 , заявлено клопотання, про визнання недопустимим доказом висновку експерта про встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 .. Мотивуючи клопотання тим, що висновок судово-медичної експертизи по справі №148/946/24 не відповідає вимогам Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень,1995 року за якими: не досліджувалися тілесні ушкодження, як струс головного мозку; не досліджувалися поперекові лінії переломів 6.7.8.9.10 ребер зліва та подвійного переломів 7,8,9 ребер зліва у зв`язку з чим механізм отримання тілесних ушкоджень СME видуманий; правила визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не мають такого поняття як важкість. За таких обставин органи досудового розслідування та процесуальний керівник не мали права спотворювати висновок СМЕ та виписувати про отримання середнього ступеня тяжкості ОСОБА_5 .

Суд дослідивши висновки експерта дійшов наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Ч. 2. Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст.101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатом висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Як встановлено, в зазначеному кримінальному провадженні, на підставі постанови органу досудового розслідування було проведено дві судово-медичні експертизи:

- судово-медичну експертизу ОСОБА_5 , за результатами якої надано висновок експерта № 28 від 20.03.2024 року;

- судово-медичну експертизу за медичною картою стаціонарного хворого за № 1201/192 на ім`я ОСОБА_5 , за результатами якої надано висновок експерта № 29 від 20.03.2024 року;

Дані експертизи проведено судово-медичним експертом вищої кваліфікаційної категорії 4-го класу 9-го рангу ОСОБА_9 , який включений до Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України.

Згідно висновків експерта зазначено, що на момент проведення судово-медичної експертизи, у громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , виявлені рубці в потиличній ділянці голови. Дані рубці могли виникнути внаслідок загоювання ран, які могли виникнути внаслідок дії твердого(-их), тупого (-их), предмета(-ів), або співудару об нього(-них), можливо 01.03.2024 року.

При вивчені медичної карти стаціонарного хворого Тульчинської ЦРЛ за №1201/192 на ім`я ОСОБА_5 , 1976 р.н., мали місце тілесні ушкодження у вигляді: Закритої травми грудної клітки, яка супроводжувалася переломами 6,7,8,9,-го ребер ліворуч, лівобічного закритого гемопневмотораксу, підшкірної емфіземи, забійної рани тім`яної ділянки голови, садно в ділянці правого колінного суглоба.

Дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії твердого(-их), тупого(-их), предмета(-ів), або від співудару об нього(- них), можливо в термін та при обставинах які висвітлені в описовій частині постанови, тобто 01.03.2024 року.

Враховуючи характер та локалізацію у вигляді переломів 6,7,8,9-го ребер та подвійних переломів 7,8,9-го ребра може свідчити про те, що дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, не можна виключите і те, що найбільш вірогіднішим предметом могла бути як рука людини стиснута в кулак та нога людини на якій могло знаходитись взуття, а також і без нього. Ушкодження у вигляді переломів 6,7,8,9,-ребер, яке супроводжувалось вневмогемотораксом, яке в момент їх виникнення не носило загрозливих для явищ, але привело до тривалого розладу здоров`я (більш як 21 день) - тому відноситься до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень.

Ушкодження у вигляді ран в ділянці голови виникло внаслідок дії твердого(-их) тупого(-их) предмета(-тів) або від співудару об нього або них і мають ознаки легких тілесних ушкоджень які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Тілесне ушкодження у вигляді садна на правому колінному суглобі відноситься до легких тілесних ушкоджень які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_9 , який виконував судово-медичні експертизи підтримав висновки своїх експертиз та зазначив, що при виготовлені висновку № 29 від 20.03.2024, зазначив, що із дослідженої медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 було виявлено ряд тілесних ушкоджень, деякі з яких відносяться до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, важкість та тяжкість це слова синоніми та на результати висновку вони не впливають. Слово, яке зазначено у висновку як «важкість» можна вважати як «тяжкість».

Також експерт ОСОБА_9 зазначив, що при виготовлені експертизи приймав до уваги пояснення потерпілого, який зазначав, що ушкодження йому спричинені сусідом дерев`яною битою, крім цього слідчим також ставилося питання щодо нанесення удару твердим тупим предметом та на дане питання було надано відповідь у висновку, що дані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли виникнути внаслідок дії твердого тупого, предмету, або від співудару об нього. Оскільки дерев`яний предмет, який зазначає потерпілий не було надано на дослідження та в матеріалах були відсутні його ознаки, більш чіткої відповіді неможливо було надати.

Крім цього при доставлені потерпілого до лікарні, не було чітко описано ушкодження які отримав потерпілий, оскільки коли якимсь предметом спричиняються ушкодження чи синці, або гематоми, то саме рана відображає травмуючий предмет, таким чином судити яким чином та яким предметом заподіяні тілесні ушкодження потерпілому після виписки з лікарні та загоювання ран складно. Враховуючи характер та локалізацію у вигляді переломів 6,7,8,9-го ребер у ОСОБА_5 може свідчити про те, що дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, найбільш вірогіднішим предметом могла бути як рука людини стиснута в кулак та нога людини на якій могло знаходитись взуття, а також міг бути і камінь на який впав потерпілий.

Щодо подвійних переломів 7,8,9-го ребра потерпілого може свідчити про те, що дані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії також твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, що не виключається дерев`яною палицею циліндричної форми.

Також експерт ОСОБА_9 пояснив, що потерпілий був доставлений у лікарню де йому робили рентгенівські знімки на яких було виявлено переломи ребер, які лікар рентгенолог дослідив та описав та на підставі цих медичних висновків та документів судовий експерт робить висновок, щодо ступеню тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень.

Щодо встановлення тяжкості тілесних ушкоджень при струсу головного мозку у потерпілого, експерт пояснив, що ступень тяжкості для встановлення струсу головного мозку мають бути слідуючі признаки, має бути гіпергідроз також має бути кіста та інші ознаки, але в історії хвороби потерпілого лікарями нічого зазначено не було, крім того в історії хвороби не зазначено взагалі, що потерпілий проходив лікування від струсу головного мозку.

Щодо ушкодження у вигляді санна на правому колінному суглобі потерпілого пояснив, що воно виникло від падіння потерпілого на землю, оскільки з характеру ушкодження вбачається, що воно було скользяще по землі, сам потерпілий при поясненні експерту вказував, що після того як він упав, обвинувачений продовжував наносити удари ногою по ребрам та голові, що підтверджено висновком.

Таким чином, суд вважає за необхідним взяти за основу в якості належного доказу висновки експерта, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення і його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України.

Оцінюючи доведеність винуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Аналіз вищенаведених показів обвинуваченого, потерпілого, свідків, експерта та досліджених письмових доказів у їх сукупності, які суд визнає належними та допустимими, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у спричинені потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, випливає із сукупності вище встановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні у скоєнні злочинних дій, зазначених у вироку доведена повністю, та органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно цієї постанови, відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При вирішенні питання про обрання міри покарання ОСОБА_7 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії не тяжкого злочину, відповідно до ст. 66 КК України, до пом`якшуючих обставин суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення, до обтяжуючих обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд не враховує в якості обтяжуючої обставини зазначеної прокурором, як рецидив злочинів, оскільки відповідно до ст. 34 КК України та п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 № 7 рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

П. 1 ч. 1 ст. 67 КК України передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 08.02.2024 року був засуджений саме за кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України та зазначений вирок не набрав чинності та 01.03.2024 року вчиняє новий умисний злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, таким чином обтяжуюча обставина, як рецидив злочинів відсутня, оскільки обвинувачений був засуджений за кримінальний проступок, який не набрав чинності, а не за злочин.

Також суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України.

Крім цього суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за спричинення легких тілесних ушкоджень, судимість за яке не погашена та не знята, оскільки штраф сплачено під час розгляду даного кримінального провадження, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, добру характеристику за місцем проживання.

Крім цього суд враховує поведінку ОСОБА_7 після вчинення злочину і відношення до наслідків злочину. Зокрема те, що після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не надав медичну допомогу та не з`ясовував про подальше лікування тощо.

Також суд враховує досудову доповідь, складену Тульчинським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області, з якої вбачається, що орган пробації вважає, що наявний високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, його виправлення без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб), а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.

З урахуванням поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового провадження, особи обвинуваченого, відсутності обґрунтованого клопотання прокурора з зазначенням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Щодо заявленого цивільного позову ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, суд виходить зі слідуючого.

За ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., внаслідок вчинення злочину та 16000,00 грн. судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково із слідуючих підстав.

Норми ст. 23 ЦК України вказують на те, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, зважаючи на характер та обсяг завданої шкоди потерпілому, який пов`язаний з фізичними стражданнями потерпілого, перенесеними травмами та не тривалим лікуванням, суд з врахування майнового стану обвинуваченого, який на сьогодні офіційно не працює, на утриманні має четверо малолітніх дітей, дружина не працює, перебуває в відпустці по догляду за дитиною, враховуючи позицію обвинуваченого, щодо визнання позову частково в розмірі 15000,00 грн., суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково та рахує за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого завдану моральну шкоду в розмірі 30 000( тридцяти тисяч) гривень.

Щодо обґрунтованості вимог в частині стягнення на користь потерпілого ОСОБА_5 витрат на правову допомогу, суд керується наступним.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

Зі змісту квитанції до прибуткового касового ордеру, що долучена до позову (а.с. 25) з`ясовано, що ОСОБА_5 сплатив адвокату ОСОБА_4 12000,000 грн. відповідно договору від 13.04.2024 року про надання правової допомоги в Тульчинському районному суді Вінницької області кримінальне провадження 0000071.

Також зі змісту квитанції до прибуткового касового ордеру, що долучена до позову (а.с. 26) з`ясовано, що ОСОБА_5 сплатив адвокату ОСОБА_4 2000,000 грн. відповідно договору від 18.03.2024 року про надання правової допомоги на досудовому слідстві, кримінальне провадження 0000071.

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідними правовими позиціями, які зафіксовані Верховним Судом, зокрема в Постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенством права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінальної справи, беручи до уваги фінансовий стан обвинуваченого, наявність у нього на утримані чотирьох малолітніх дітей, суд вважає, що розумним та справедливим розміром понесених потерпілим витрат на правову допомогу слід вважати витрати на суму 5000,00 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_5 , враховуючи, що ні потерпілим ні його представником не надано суду договорів, укладених між потерпілим та адвокатом-представником, як на досудовому слідстві так і на судовому провадженні, оскільки саме в договорі про надання правової допомоги зазначаються умови та порядок надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Крім цього гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються також у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини, що також зазначається у договорі про надання правової допомоги.

Суд позбавлений можливості оцінити надану потерпілому правову допомогу адвокатом на досудовому слідстві, оскільки відсутні оригінали документів, які підтверджують витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Крім цього суд зауважує, що дати договорів про надання правової допомоги зазначені в квитанціях до прибуткового касового ордеру, що долучені до позову, не співпадають з датами договорів про надання правової допомоги зазначеними в ордерах адвоката ОСОБА_4 .

Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг як на досудовому слідстві так і у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Разом з тим суд наголошує, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій для задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

В порядку статті 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати за проведення експертиз, відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши йому покарання у виді двох років обмеження волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не застосовувати.

Речовий доказ - медичну карту стаціонарного хворого № 1201/192 на ім`я ОСОБА_5 , 1976 р.н. та один рентгенівський знімок № 1899 - повернути Тульчинській ЦРЛ.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОККП НОМЕР_2 ) 30000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної школи та 5000,00 грн. витрат понесених потерпілим на правову допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду на протязі 30 днів починаючи з часу оголошення, а засудженим до позбавлення волі з часу отримання копії вироку.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1