Справа № 159/2870/24
Провадження № 1-кп/159/461/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому підготовчому судовомузасіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000485 від 01.04.2024 року, та долучені до нього матеріали про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не одруженого, військовослужбовця, в силу вимог ст. 89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , в порушення ст. 5, ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 № 1264-ХІІ, ст.ст. 1, 4, 69 Лісового Кодексу України від 21.01.1994 № 3853-ХІІ, ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» від 09.04.199 № 591-ХІV (в редакції від 17.03.2021), п. 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23 травня 2007 року, 31.03.2024 року, близько 11 год. 30 хв., перебуваючи в ландшафтному заказнику місцевого значення «Волошки», утвореного рішенням Волинської обласної ради № 16/6 від 20.12.1993 року, що, відповідно до ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд», відноситься до заказника та територія якого входить до складу природно-заповідного фонду України, розташованого та території Колодяженської сільської ради, за селом Волошки Ковельського району Волинської області, а саме - у лісовому масиві кварталу № 8 виділу № 4 Ковельського лісництва Філії «Ковельське лісове господарство» ДП «Ліси України», діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, всупереч встановленому порядку заготівлі лісодеревини, незаконно, тобто без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, за допомогою бензопили марки «SHTIL», зрізав до ступеня припинення росту, відокремивши їх повністю від кореня, 2 (два) дерева породи «сосна звичайна» з діаметрами пнів 43 см. та 54 см., внаслідок чого, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», спричинив істотну шкоду державним інтересам, в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, та навколишньому природному середовищу на загальну суму 350634,62 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 мав намір порізати тією ж бензопилою дані стовбури дерев на частини та забрати їх з місця незаконної порізки, однак вчинити зазначене не виявилось за можливе, оскільки його протиправні дії, які призвели до зниження повноти насаджень, розрідження крони дерев і надходження надлишкового світла, що тягне за собою появу шкідників, хвороб, і може призвести до подальшої загибелі насаджень, при цьому було пошкоджено лісову підстилку, підріст та підлісок лісового насадження, були виявлені та припинені.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у незаконній порубці дерев у лісах, вчинених на території природно-заповідного фонду, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 246 КК України.

Після закінчення досудового розслідування між керівником Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому, на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 29 квітня 2024 року укладено угоду про визнання винуватості.

За змістом даної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі згідно з обвинувальним актом.

Сторони вказаної угоди узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із звільненням від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України та з покладенням на нього відповідних обов`язків.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши учасників судового провадження та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення (злочин), у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є нетяжким злочином (ст. 12 КК України). Правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно і сторонами угоди не оспорюється.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 3 ст. 246 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, її умови не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що не заперечував в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 .

В суду відсутні обґрунтовані і достатні підстави вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним.

Відповідно до заяви представника потерпілої особи ОСОБА_6 , останній не заперечує щодо укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_4 не застосовувались.

Цивільного позову по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, пов`язані із залученням експертів для проведення судових трасологічних експертиз, в загальній сумі 3029,12 грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 03.04.2024 року на майно (речові докази), підлягає скасуванню з подальшим вирішенням долі цього майна в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 29.04.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000485 від 01.04.2024 року, укладену між керівником Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 4 ст. 76 КК України, нагляд за засудженим військовослужбовцем ОСОБА_4 покласти на командира військової частини за місцем служби, а у разі звільнення засудженого з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп. за проведення судових трасологічних експертиз.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.04.2024 року на речові докази, - скасувати.

Речові докази:

-бензопилу марки «SHTIL», яка належить ОСОБА_4 , яка передана зберігання до камери схову речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_4 ;

-два зрізи із стовбура дерев діаметрами 43 см. та 54 см., два зрізи з пнів дерев діаметрами 43 см. та 54 см., які передано на зберігання до камери схову речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, - знищити;

-два хлиста породи "сосна" довжинами по 30 м., які передані на відповідальне зберігання під розписку майстру лісу на територію лісництва повернути Ковельському лісництву Філії «Ковельське лісове господарство» ДП «Ліси України».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1