Ухвала

Іменем України

24 жовтня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

обвинуваченої ОСОБА_4 (дистанційно)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0000957 від 01 червня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Джамбул Казахстан, громадянки України, з середньо-технічною освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України -

встановив:

ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що вона 17.05.2024 року о 16 годині 00 хвилин зайшла до приміщення магазину «Чудо маркет» ТОВ "БІЗНЕС-МЕДІА", який розташований за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, буд. 49, для здійснення купівлі продуктів харчування. Перебуваючи в зазначеному приміщенні магазину, ОСОБА_4 звернула увагу на стелажі з продуктами харчування.

В цей час, у ОСОБА_4 винник злочинний умисел, спрямований на таємне, умисне, вчинене в умовах воєнного стану, який введено на території України відповідно до Закону України «Про оборону України», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», дію якого неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб (тобто до 12.08.2024 включно), який 08 травня 2024 року затверджено Верховною Радою України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 17.05.2024, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю до неї уваги з боку відвідувачів та персоналу магазину, усвідомлюючи протиправність і соціально-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, в період часу з 16:01 годин по 16:06 годину викрала чуже майно, яке належить ТОВ «БІЗНЕС-МЕДІА», а саме: сир твердий «Вершковий» 50%, кг. (Пирятин) вагою 0,320 кг, вартістю 99 гривень 51 копійок; фарш свинячий кулінарний, вагою 0,812 кг, вартістю 105 гривень 88 копійок; ковбаса Тірольська в/к в/г порц, кг (Алан) вагою 0,290 кг, вартістю 119 гривень 35 копійок, після чого, ОСОБА_4 знаходячись на касі розрахувалась за частину законно придбаних нею продуктів харчування, а за вищевказаними продуктами харчування не розрахувавшись, пройшла повз каси обслуговування покупців та залишила приміщення вищевказаного магазину.

В результаті умисних, злочинних протиправних дій ОСОБА_4 ТОВ "БІЗНЕС-МЕДІА" спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 324 гривень 74 копійок.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор звернулась до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п.1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене нею діяння.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання прокурор посилається на Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, ч.1 та 2 якої визначає момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з викладеним прокурор просила закрити кримінальне провадження, оскільки матеріальні збитки, вчиненим діянням, не перевищують 2 неоподатковуваних мінімумів, а тому підпадають декриміналізації.

Обвинувачена підтримала позицію прокурора. Інших клопотань не мала.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією, підлягає до задоволення у зв`язку з набуттям чинності Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Так, відповідно до обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке вчинене нею в травні 2024 року.

Сума 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на 01.01 2024 року становить 3 028 грн.

Тобто, діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестало бути кримінально караним і підлягає декриміналізації із звільненням ОСОБА_4 від кримінального покарання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом, як правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діянь визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналогічні вимоги обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння, містяться у статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) яка є частиною національного законодавства України та в практиці Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд).

Так, у рішенні у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) Європейський суд поклав в основу правової позиції щодо тлумачення частини першої статті 7 Конвенції те, що в європейському та міжнародному масштабі склався консенсус стосовно обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння.

На підтвердження вказаного висновку Європейський суд посилався на частину 1 статті 49 Хартії основних прав Європейського Союзу 2000 року (далі - Хартія), яка містить імперативну вимогу щодо зворотної дії в часі закону, який передбачає більш м`яке покарання, а також - на тлумачення цього положення Судом Європейського Союзу в рішенні у справі Silvio Berluskoni and Others (2005), де зазначено, що в цій справі до заявників не був застосований не просто закон, який пом`якшує покарання, а закон, що насправді скасовував караність діяння. Таким чином, Європейський суд визначив, що попри свій буквальний зміст частина перша статті 49 Хартії передбачає й обов`язковість зворотного застосування закону, який скасовує злочинність діяння. Висновок Європейського суду у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) про те, що частина перша статті 7 Конвенції включає також і позитивну гарантію ретроактивного застосування до особи закону, що скасовує злочинність діяння, зобов`язує застосовувати практику Європейського суду, якою забезпечується дотримання принципу верховенства права і законності, згідно зі статтями 8, 9 КПК України.

Пунктом 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, оскільки втратив чинності закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану, вартість якого не перевищила суми 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 01.01.2024 року 3028 грн.

Тому діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестало бути кримінально караним, а кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з його декриміналізацією.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного,ч.4 ст. 185 КК України, керуючись 1-2 ч. 2 ст. 284, 371, 372 КПК України, суд -

ухвалив:

Кримінальне провадження №0000957 від 01 червня 2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів.

Процесуальні витрати на залучення експерта віднести на рахунок держави.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000957, а саме: диск залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1