Справа № 359/9059/24
Провадження № 1-кс/359/1737/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у судовому засіданні без технічної фіксації, клопотання ст. дізнавача СД Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000295 від 23 серпня 2024 року за ознаками кримінального, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

Сектором дізнання Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000295, відомості про яке внесені 23 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 23 серпня 2024 року близько 13 години 00 хвилин працівниками ВРПП Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, під час несення служби за адресою: АДРЕСА_1 було зупинено з метою перевірки гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на законну вимогу працівників поліції для посвідчення своєї особи пред`явив посвідчення водія, серії та номеру НОМЕР_1 на анкетні дані ОСОБА_5 із власною в ньому фотокарткою, видане 10.09.2021 ТСЦ 8043і, яке за візуальним виглядом містить ознаки підробки.

Крім того, 23.08.2024 дізнавачем СД Бориспільського РУП ГУНП в Київській області проведено огляд місця події відкритої ділянки місцевості, що розташована біля будинку АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено, оглянуто та вилучено: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії та номер НОМЕР_1 із власною в ньому фотокарткою.

Допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що 23.08.2024 він пересувався на транспортному засобі по АДРЕСА_1 , де його було зупинено працівниками поліції та запрошено побути в якості понятого. Так, як пояснив ОСОБА_6 він підійшов до узбіччя дороги, де було припарковано транспортний засіб марки «Daewoo» моделі «Nexia» з д.н.з « НОМЕР_2 » поряд з яким знаходився чоловік, який представився ОСОБА_5 . Далі, працівники поліції зазначили, що громадянин ОСОБА_5 був зупинений за підозрою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, після чого останній надав для посвідчення своєї особи посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 із власною фотокарткою, яке за візуальними ознаками має ознаки підробки. На запитання працівників поліції, де ОСОБА_5 отримав посвідчення водія, останній зазначив, що придбав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом 1 частини 2 цієї Статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що вилучене майно (техніка, інструменти, та документи) відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, проведенню ряду експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, яке було вилучено в ході проведення огляду.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення проведення судових експертиз, збереження речових доказів в стані, придатному для використання їх у кримінальному провадженні, забезпечення відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно необхідно накласти на нього арешт, оскільки без накладення арешту на вище перелічене майно, це зробити не можливо.

У судове засідання дізнавач та власник майна не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Разом із цим дізнавач у самому клопотанні просила суд про розглядати клопотання про арешт майна без її участі. Її неявка не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Відповідно ст.107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів не проводилася, оскільки учасники процесуальної дії про застосування фіксації не заявили.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із змісту клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000295 від 23 серпня 2024року за ознаками кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Вилучене посвідчення водія визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання у матеріалах кримінального провадження № 0000295 від 23 серпня 2024 року за фактом підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

На підтвердження вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України дізнавач долучив: витяг із ЄРДР; протокол огляду місця події від 23.08.2024; письмовими поясненнями; постанову про визнання і приєднання речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Клопотання органу досудового розслідування обґрунтовано необхідністю забезпечення збереження вказаних речових доказів, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Частина 3 статті 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії та номеру НОМЕР_1 , видане ТСЦ 8043 10 вересня 2021 року, на думку суду, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, оскільки є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі ознаки підробки, та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення для проведення досудового розслідування, та є речовим доказом, на який слід накласти арешт.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись: ст. 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході огляду майно, а саме: - посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії та номеру НОМЕР_1 , видане ТСЦ 8043 10 вересня 2021 року.;

Обов`язок зберігання майна на яке, накладений арешт покласти на сектор дізнання Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1