КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/5670/23
Провадження № 1-кп/552/523/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

їх захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000205 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 209 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146 КК України,-

встановив:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Свої клопотання обґрунтовує тим, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, не змінилися, продовжують мати місце, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.

Захисники обвинувачених заперечували проти задоволення клопотань, вважають їх необґрунтованими та безпідставними, нічим не підтвердженими. Зазначили, що їх підзахисні мають міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, просили змінити запобіжні заходи на менш суворі, не пов`язані з утриманням під вартою, або визначити їм розмір застави.

Обвинувачені також просили змінити їм запобіжні заходи та більш м`які.

Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Так, строк дії обраного обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 12.10.2024. До зазначеного часу розгляд даного кримінального провадження завершено не буде. У зв`язку із цим у судовому засіданні виникло питання щодо продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Звертаючись з клопотаннями про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилається на наявність ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує те, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких корисливих злочинів із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, до взяття їх під варту офіційно не були працевлаштовані та не займалися будь-якою суспільно-корисною діяльністю, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше притягалися за вчинення умисних корисливих злочинів. З урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів і суворості покарання, яке може бути їм призначене судом в разі доведення їх винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики того, що обвинувачені, розуміючи наслідки покарання, яке їм загрожує, можуть вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання обвинуваченими їх процесуальних прав та обов`язків.

У зв`язку із вищенаведеним, та з урахуванням того, що ризики встановлені судом під час обрання та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не змінилися, і з огляду на те, що до закінчення строку дії запобіжного заходу здійснити розгляд кримінального провадження неможливо, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Обраний відносно кожного обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі кожного обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.

Розглядаючи доводи захисників, щодо можливості зміни обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави, суд вважає, що з огляду на характер інкримінованих кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, чітким є переконання суду, що ризики, які існували на час обрання та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим на даний час не змінилися, та не зменшилися, тому ані домашній арешт, ані інші більш м`які запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою не зможуть запобігти наведеним вище ризикам.

Також, наявність у обвинувачених місця мешкання, родини, не можливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченими дій, спрямованих на ухилення від суду та можливого покарання.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, суд на теперішній час не встановив.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 199, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 08 грудня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченими та їх захисниками до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1