ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3297/24 Справа № 202/640/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000603 від23 листопада 2023 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Красний Лиман Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.09.2005 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч.1, 115 ч.1, 185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на десять років;

- 08.07.2013 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ст. 121 ч. 1, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком вісім років,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років.

Судом вирішено питання долі речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 03 листопада 2023 року приблизно о 01 годині 10 хвилин разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 перебував за місцем мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_2 , де вони разом на кухні вживали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв приблизно о 02 годині 00 хвилин між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел спрямований на спричинення смерті іншої людини, а саме ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у зазначеному місці у вказаний час, ОСОБА_6 будучі особою яка раніше вчинила умисне вбивство, судимість за вчинення якого не знята та не погашена в установленому законом порядку, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, суспільні небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті та бажаючи їх настання, з метою умисного противоправного спричинення смерті іншій людині, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до стоячого поруч ОСОБА_10 та умисно цілеспрямовано наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя та не менше 6 ударів кулаками рук в область грудної клітини. Від нанесених ударів ОСОБА_10 впав спиною на підлогу у спальну кімнату, а ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 , з метою припинення можливого супротиву з боку ОСОБА_10 , відірвав від електричного обігрівача частину дроту та підійшовши до лежачого на підлозі ОСОБА_10 частиною вказаного дроту зв`язав йому руки у нього за спиною, таким чином позбавивши ОСОБА_10 можливості захищатись.

Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_6 пройшовши до кухні взяв зі столу кухонний ніж та утримуючі його у правій руці, пройшов до кімнати де на підлозі знаходився ОСОБА_10 і нахилившись над ним, лівою рукою схопив останнього за волосся з силою відхиляючи голову ОСОБА_10 . назад та у різні боки, умисно наніс останньому 16 ударів клинком ножа в область життєво важливих органів, а саме в область шиї, грудної клітини та голови.

В результаті умисних, противоправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: комбінована (тупа та гостра) травма шиї: колото-різана рана в проекції правої пластини щитоподібного хряща, проникаюча у порожнину гортані та трахеї, з ушкодженням перснеподібного хряща, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя, одинадцять колото-різаних ран передньої поверхні шиї та підборіддя з ушкодженням щитоподібної залози та м`яких тканин шиї, дві колото-різаних рани на правій бічній поверхні з ушкодженням м`яких тканин та м`язів, колото-різана рана в ділянці нижньої щелепи зліва, різана рана по передньому краю грудино-ключично-сосцеподібного м`яза зліва, перелом кісток носу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; смуги стиснення обох передплічь, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; тупа травма шиї: перелом лівого великого рогу під`язичної кістки, перелом щитоподібного хряща в місці зчленування його пластин, перелом правого великого рогу щитоподібного хряща, багатоуламковий перелом правої пластинки щитоподібного хряща, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; тупа травма грудної клітки: переломи 4,5,8,9,10 ребер праворуч, переломи 5,6,7 ребер ліворуч, перелом грудини на рівні 2 міжребер`я які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці.

Смерть ОСОБА_10 настала від комбінованої травми шиї у вигляді колото-різаних ран шиї, проникаючих у порожнину гортані та трахеї та тупої травми шиї з множинними переломами хрящів гортані та під`язикової кістки, що супроводжувалась кровотечою у дихальні шляхи та їх закриття кров`ю.

Між спричиненими тілесними ушкодженнями і настанням смерті ОСОБА_10 є прямий причинний зв`язок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані судом за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

В апеляції:

- прокурор, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 та правильності кваліфікації дій останнього, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі, а також виключити обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття.

В обґрунтовування вказує, що при призначенні ОСОБА_6 майже мінімального покарання за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України за вчинення умисного вбивства особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, у виді 11 років позбавлення волі суд належним чином не врахував, що вчинений ним злочин відноситься до категорії особливо тяжких, за який передбаченого покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років та довічне позбавлення волі. Не дано судом належної оцінки характеру, обставинам вчиненого діяння та особі обвинуваченого, який після нанесення ОСОБА_10 не менше 7 ударів руками по обличчю та у грудну клітину, в результаті яких заподіяв йому перелом восьми ребер та грудини, і той впав на підлоту, не тільки не припинив свої дії, але і зв?язав потерпілому руки після чого, використавши безпорадний стан, запрокинув назад його голову та холоднокровно наніс ще 16 ударів ножем в область життєво важливих органів, а саме у шию, голову, грудну клітину.

Крім цього, прокурор зазначає, що вбивство ОСОБА_10 обвинувачений приховав, до правоохоронних органів про його вчинення не повідомив, в результаті чого труп потерпілого був знайдений через 20 днів.

Також вказує, що як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 неодноразово засуджувався за злочини проти життя, звільнившись 02.08.2012 року умовно-достроково від відбуття покарання за попередне вбивство, вже через 5 місяців скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та після відбування покарання за цей злочин, через 2 роки знову скоїв умисне вбивство.

Прокурор також просить врахувати, що обвинувачений є особою працездатного віку, ніде не працює, соціально корисною працею не займається, відсутні стійкі соціальні зв?язки, які були б для обвинуваченого стримуючим фактором у попередженні вчинення ним інших кримінальних правопорушень, характеризується за місцем мешкання посередньо як особа, яка зловживає спиртними напоями.

Також прокурор зазначає, що суд першої інстанції досить формально віднісся до оцінки наявності пом?якшуючої обставини - «щирого каяття», оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_6 , окрім визнання вини, дійсно щиро покаявся.

Заслухавши учасників судового провадження, прокурора, який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо та разом заперечували проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому та про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є частково прийнятними з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Реалізація такої мети є одним з аспектів виконання визначених у ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження, якими, зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, у тому числі потерпілих.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Як слідує з роз`яснень щодо правильного та однакового застосування зазначених вище положень закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, як особа, яка зловживає спиртними напоями, раніше судимий за злочини проти життя та здоров`я особи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Надаючи оцінку встановленим судом обставинам, колегія суддів вважає, що призначене покарання не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність через свою м`якість.

Суд у вироку, хоча формально і послався на ступінь тяжкості злочину та дані про особу обвинуваченого, проте фактично їх не врахував, оскільки вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, невиправним наслідком якого стала смерть людини.

Крім того, суд не врахував, що ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався за злочини проти життя, звільнившись 02 серпня 2012 року умовно-достроково від відбуття покарання за попередне вбивство, вже через 5 місяців скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та після відбування покарання за цей злочин, через 2 роки знову скоїв умисне вбивство.

Зазначені обставини безумовно свідчать про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого та скоєного ним кримінального правопорушення, що унеможливлює виправлення останнього протягом визначено судом строку покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного визнання пом?якшуючої обставини - «щирого каяття», також є слушними, оскільки факт щирого каяття особи у вчиненні злочину має знаходити своє відображення в матеріалах кримінального провадження та, як прояв суб`єктивної поведінки обвинуваченого, має існувати безпосередньо із моменту вчинення злочину, а не виникати внаслідок тягаря зібраних доказів та невідворотності покарання.

Отже, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме не повідомлення про вчинений злочин, схильність вчинення до насильницьких злочинів, відсутність будь-яких дій з його боку, які б вказували на щире каяття у вчиненому злочині, визначення судом першої інстанції пом?якшуючої обставини - «щирого каяття», є безпідставним, а тому вимоги прокурора щодо виключення цієї обставини підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання призначення обвинуваченому ОСОБА_6 виду і розміру покарання, враховується тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого, який направлений проти закріплених Конституцією України природних і невідчужуваних прав людини, а саме проти життя і здоров`я людини, які визнаються найвищою соціальною цінністю, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або у виді довічного позбавлення волі, обставини вчинення злочину, незворотність наслідків у виді смерті потерпілого, поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину, зокрема те, що останній холоднокровно наніс 16 ударів ножем в область життєво важливих органів потерпілого.

Також враховується і особа обвинуваченого ОСОБА_6 , який ніде не працює, соціально корисною працею не займається, відсутні стійкі соціальні зв?язки, за місцем мешкання характеризується посередньо як особа, яка зловживає спиртними напоями, раніше неодноразово засуджувався за злочини проти життя, звільнившись 02.08.2012 року умовно-достроково від відбуття покарання за попереднє вбивство, вже через 5 місяців скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та після відбування покарання за цей злочин, через 2 роки знову скоїв умисне вбивство.

Обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.

В якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , враховується рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання враховується практика Європейського суду з прав людини відповідно до якої, у справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Наведених вище обставин судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 в повній мірі враховано не було, у зв`язку з чим, обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно визначити покарання в максимальній межі строкового покарання, передбаченого санкцією п. 13 ч. 2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для ОСОБА_6 і буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведений висновок щодо визначення міри і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , призначення йому покарання у виді довічного позбавлення волі, як цього просить прокурор в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно положень ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

З огляду на разом вище наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасуванню з ухваленням в цій частині свого вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000603 від 23 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набуває чинності з дня проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4