Справа № 163/1331/24
Провадження № 1-кп/163/165/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження №0000074 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ Луганської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, середньої освіти, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується у пособництві, тобто наданні засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками, у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання підроблювачем чи іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України, а також у використанні завідомо підробленого документу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та в незаконному переправленні особи через державний кордон України, керівництві такими діями або сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України за таких фактичних обставин обвинувачення.

Наваз ОСОБА_6 , у лютому 2024 року, точного часу та дати досудовим слідством не встановлено, діючи умисно, під час особистої зустрічі за кордоном в м.Тралі, Ірландія, вступила у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім?я ОСОБА_7 , з якою домовилась про виготовлення на своє ім?я документу, зокрема, довідки для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, згідно якої ОСОБА_4 встановлено другу групу інвалідності.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно - небезпечний характер своїх дій, вчинила пособництво у вчиненні злочину, а саме під час особистої зустрічі за кордоном в м.Тралі, Ірландія, точної адреси та дати досудовим розслідуванням не встановлено, надала невстановленій досудовим розслідуванням особі свої персональні дані, медичну документацію та фотокартку з особистим зображенням для подальшого використання під час виготовлення підробленого документу на її ім`я. Після чого, при особистій зустрічі з невстановленою особою, передала останній 1000 доларів США в якості оплати за виготовлення завідомо підробленого документу на ім?я ОСОБА_4 .

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою, використовуючи персональні дані ОСОБА_4 та реквізитні дані «Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації Управління соціального захисту населення», у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки, умисно виготовила підроблений офіційний документ на ім`я ОСОБА_4 , а саме: довідку для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу №176 від 11 вересня 2023 року, в яку вклеїла фотокартку останньої та внесла недостовірні відомості про встановлення другої групи інвалідності (загальне захворювання) та яку завірила відтисками печатки «Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація Управління соціального захисту населення. Ідентифікаційний код 37485511», підробивши підпис керівника структурного підрозділу.

В подальшому, зазначена вище невстановлена досудовим розслідуванням особа, переслала вищевказаний підроблений документ ОСОБА_4 службою доставки ТОВ «Нова Пошта», створивши відправлення на ім?я її сина ОСОБА_8 , яке останній отримав 07.03.2024 у відділенні ТОВ «Нова Пошта» № НОМЕР_1 , що за адресою: вул. Сергія Данченка, 6, прим. 28, м. Київ.

Вищевказані дії, надали ОСОБА_4 право на використання документу як офіційного, тобто такого, що має усі необхідні реквізити та юридично значущий характер, та надає особі, а саме її сину ОСОБА_8 , котрий є особою призовного віку та не має права перетину державного кордону України під час дії воєнного стану, здійснити незаконний перетин державного кордону України на виїзд з України в якості особи, що здійснює супровід матері, як особи з інвалідністю другої групи.

Крім цього, 09.03.2024, близько 09 год 00 хв, ОСОБА_4 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного залізничного сполучення «Ягодин», що за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, як підставу для перетину державного кордону України її сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий є особою призовного віку та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, з метою незаконного перетину державного кордону України останнім, надала працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ, а саме: довідку для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу №176 від 11 вересня 2023 року, з фотокарткою останньої, до якої внесено недостовірні відомості про встановлення другої групи інвалідності (загальне захворювання), яка завірена відтисками печатки «Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація Управління соціального захисту населення. Ідентифікаційний код 37485511», яка зазначеною установою не видавалась та не посвідчувалась, чим використала завідомо підроблений документ.

Крім цього, ОСОБА_4 , розуміючи, що відповідно до постанови КМУ №57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», право перетину кордону надається особам, які мають одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю ІІ групи і супроводжують одного із таких батьків для виїзду за межі України, у лютому 2024 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, під час особистої зустрічі за кордоном в м.Тралі, Ірландія, замовила у невстановленої досудовим розслідуванням особою на ім?я ОСОБА_7 підроблений документ, а саме: довідку для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу №176 від 11 вересня 2023 року, згідно якої їй встановлено другу групу інвалідності.

Надалі, ОСОБА_4 , надала своєму синові ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказівки щодо перетину кордону України, а саме вказала, що вони згідно її плану будуть перетинати із ним державний кордон України в пункті пропуску для міжнародного залізничного сполучення «Ягодин», та пред`явить вищевказаний підроблений документ працівникам прикордонної служби, в свою чергу він, Наваз Даніел, має вказати, що він супроводжує її оскільки вона являється інвалідом та таким чином перетнути державний кордон України.

Після чого, 09.03.2024, близько 09 год 00 хв, ОСОБА_4 та її син ОСОБА_9 , дотримуючись розробленого плану та її вказівок, в пункті пропуску для міжнародного залізничного сполучення «Ягодин», що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою незаконного перетину державного кордону її сином Наваз Даніелем в Республіку Польща сприяла йому в цьому, шляхом пред`явлення працівникам прикордонної служби довідки для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу №176 від 11 вересня 2023 року, виданої Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією Управлінням соціального захисту населення, згідно якої вона є інвалідом другої групи, що надавало Наваз Даніелу право безперешкодного перетину державного кордону України, оскільки він супроводжує свою маму інваліда, однак незаконні дії ОСОБА_10 були припинені працівниками Державної прикордонної служби, шляхом перевірки вищевказаної довідки.

Під час судового провадження між прокурором та обвинуваченою досягнуто угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією її дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення угоди та наслідками її невиконання.

В угоді сторони визнали, що обтяжуючою покарання обставиною є вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану; до пом`якшуючих обставин віднесли щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; іншими обставинами, що пом`якшують покарання визнано відсутність тяжких наслідків; відомості про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, що у своїй сукупності істотно знижує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень і дає підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.1 ст.332 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання: за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; за ч. 5 ст. 27 ч.3 ст.358 КК України, з врахуванням положень ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень; за ч.1 ст.332 КК України з врахуванням положень ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 4 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 гривень. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді штрафу в розмірі 4 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд бере до уваги таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в судовому засіданні визнала себе винуватою повністю.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, віднесені до категорії проступку за ч.4 ст.358 КК України, та нетяжких злочинів за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України, ч.1 ст.332 КК України, внаслідок яких шкода завдана лише суспільним інтересам. Згідно положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, яке не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Міра покарання відповідає санкціям статей ч. 5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.332 КК України, погодження сторонами угоди застосування положень ч.1 ст.69 КК України, достатньо обґрунтоване в тому числі, з огляду на фактичні обставини інкримінованих правопорушень, з урахуванням особи обвинуваченої, яка щиро кається у вчиненому, до кримінальної відповідальності притягається вперше, позитивно характеризується, проживає та працює в Ірландії, де разом з нею проживає її неповнолітня дочка 2010 року народження, учениця НОМЕР_2 класу школи Colaiste Glenn Li, що підтверджується наданими стороною захисту належним чином перекладеними письмовими матеріалами.

Судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачена та її захисник. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Передбачених ч.7 ст.474 КПК України обставин, що перешкоджали б затвердженню угоди, суд не виявив.

В судовому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду.

Обвинувачена та її захисник просили затвердити угоду і погодились на призначення узгодженого покарання.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що угода відповідає приписам ст.472 КПК України, не суперечить іншим вимогам КПК України та КК України і підлягає затвердженню.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст.100 УПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертизи згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинувачену.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 24 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000074, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченою ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.1 ст.332 КК України, і за цими законами призначити їй покарання:

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України на підставі ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;

-за ч.1 ст.332 КК України на підставі ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Долю речових доказів і документів визначити в такий спосіб:

довідку для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу № 176 від 11.09.2023 року, видану Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією управління соціального захисту населення на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити в матеріалах кримінального провадження №0000074.

Арешт накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 19.03.2024 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 копійки процесуальних витрат на проведення експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1