Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7004/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/739/24
Категорія ст.331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 22 липня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2024 року,

встановила:

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22 липня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2024 року з визначеним розміром застави в сумі 453 450 грн.

Суддя дійшов висновку, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, який відноситься до особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом переховуватись від суду.

Крім того, ОСОБА_8 притягувалась до кримінальної відповідальності, має судимості, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_8 не працює та не має офіційних джерел доходу, що свідчить про ймовірність продовження вчинення кримінального правопорушення, а тому лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити її належну поведінку.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави.

Зазначає, що у клопотанні про продовження запобіжного заходу стороною обвинувачення не наведено, а судом не встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник вказує, що на даний час триває судове слідство та дослідження письмових доказів. Таким чином, будь-який правових підстав вважати, що ОСОБА_8 може вплинути на свідків немає, також остання ніяким чином не може вплинути на письмові докази чи на експерта.

Стверджує, що не визнання вини ОСОБА_8 не свідчить про ухилення від відповідальності, а є способом захисту.

Наголошує на тому, що наявність кримінальних проваджень, в яких вироки не набрали законної сили не можуть бути враховані при обранні запобіжного заходу.

Сторона захисту просить врахувати, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , має на утриманні повнолітнього сина - інваліда 1 групи з дитинства (синдром вторинного імунодіфіциту) та неповнолітнього сина ОСОБА_9 2009 р.н. (має хронічну бронхіальну астму), що свідчить про міцні соціальні зв`язки останньої, що виключає ризики переховування від суду. Крім того, батько дітей ОСОБА_10 теж тримається під вартою, тобто діти залишились без нагляду та допомоги батьків.

На переконання захисника, ризики передбачені ст.177 КПК України відпали.

Вказує, що під час перебування в слідчому ізоляторі стан здоров`я ОСОБА_8 погіршився.

Також, вказує, що розмір застави, визначений судом, є явно завищеним.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обвинувачена ОСОБА_8 заявила клопотання про розгляд справи без її участі, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність обвинуваченої.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження щодо обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, вчинений у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, міра покарання за який, у разі визнання її винуватою, передбачає позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів враховує і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме, можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливу на інших учасників кримінального провадження та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується та його наслідки.

Суддею враховано, крім тяжкості злочину та можливості призначення суворого покарання, в разі визнання ОСОБА_8 винною, також відсутність постійного джерела доходу, дані про особу обвинуваченої, те що вона раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів, має не погашену та не зняту судимість, знаходження у судах інших кримінальних проваджень щодо неї.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення судом попередніх ухвал про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 .

Погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 також не свідчать про можливість обрання їй менш суворого запобіжного заходу, оскільки право на охорону здоров`я, ефективну безкоштовну медичну допомогу, яке закріплено в Конституції України мають усі громадяни України, в тому числі і ті щодо яких обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Наявність на утриманні ОСОБА_8 дітей, не є переконливим аргументом для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки це не утримало її він протиправної поведінки згідно з обвинуваченням.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів, також не вбачає підстав на час розгляду судом клопотання, для зменшення розміру застави та вважає, що визначена судом застава (150 розмірів прожиткових мінімумів), в повній мірі відповідає меті запобіжного заходу, згідно до ст. 177 КПК України, не є завідомо непомірною для підозрюваної і лише такий розмір застави зможе гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігати спробі переховування від досудового розслідування і суду.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції про необхідність дотримання вимог щодо розумності строків визначених ст. 28 КПК України, оскільки кримінальне провадження перебуває в суді з 19.10.2022 р., а ОСОБА_8 тривалий час утримується під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 331, 376, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 22 липня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: