Справа № 128/2565/24
УХВАЛА

24 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.02.2024 за № 0000114, по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань10.02.2024 за № 0000114, по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, по якому проводиться підготовче судове засідання.

Від потерпілого ОСОБА_7 через канцелярію суду надійшло письмове клопотання про скасування арешту на транспортний засіб та повернення його володільцю, яке обґрунтоване тим, що належний йому автомобіль «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1984 року випуску, яким він володіє на підставі реєстраційного посвідчення, був визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом, арештований та поміщений на спеціальний майданчик поліції. З 08.02.2024 (часу зникнення автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1984 року випуску), він ним не користується, що порушує його майнові права та створює незручності у пересуванні. Вважає, що потреби в арешті належного йому автомобіля немає, всі слідчі дії з автомобілем проведені, наявна судова експертиза, яка визначила вартість майна. Тому просить скасувати арешт автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1984 року випуску та повернути його володільцю ОСОБА_7 .

У підготовчому судовому засіданні 24.07.2024 прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 заперечив з приводу задоволення клопотання потерпілого про скасування арешту на транспортний засіб та повернення його володільцю, оскільки питання щодо речових доказів вирішується судом під час ухвалення вироку.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання потерпілого ОСОБА_7 , вважає, що воно підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на транспортний засіб перешкоджає потерпілому користуватися ним, що обмежує його права.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали думку свого захисника, не заперечують, щоб потерпілому повернули його транспортний засіб.

Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання 24.07.2024 не з`явився, хоч у встановленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання. Попередньо від потерпілого надійшла заява, у якій він просить провести підготовче судове засідання та судовий розгляд кримінального провадження за його відсутності, просить задовольнити його клопотання та повернути належний йому автомобіль «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1984 року випуску.

Заслухавши думки учасників судового провадження, оглянувши клопотання про скасування арешту, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 (далі Порядок), визначено, що речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 20 вищевказаного Порядку, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною другою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, особа, яка звертається з клопотанням про скасування арешту майна, має довести, що відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи клопотання потерпілого ОСОБА_7 про скасування арешту, суд враховує, що в наявних у суду матеріалах кримінального провадження відсутні докази, що транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1984 року випуску, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, на який накладено арешт. Крім того, потерпілим ОСОБА_7 , заявляючи клопотання про скасування арешту, не доведено, що він є володільцем вказаного транспортного засобу.

Також варто зазначити, що по даному кримінальному провадженні проводиться підготовче судове засідання, речові докази судом ще не досліджувалися.

Згідно зі ст. 7 КПК України, основними засадами кримінального провадження є, в тому числі, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Оскільки в наявних у суду матеріалах кримінального провадження відсутні докази, що транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1984 року випуску, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, на який накладено арешт, при цьому судом речові докази у справі ще не оглядалися, судовий розгляд ще не розпочинався, докази того, що ОСОБА_7 являється володільцем даного транспортного засобу, у суду відсутні, будь-яких доказів неналежного зберігання чи пошкодження під час зберігання транспортного засобу суду не надано, тому у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_7 про скасування арешту на транспортний засіб та повернення його володільцюслід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 174, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_7 про скасування арешту на транспортний засіб та повернення його володільцю відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_8