Справа № 157/901/24
Провадження №1-кп/157/126/24
УХВАЛА

Іменем України

23 липня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 травня 2024 року за №0000335, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Залісся, Камінь-Каширського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , освіта повна загальна середня, одружений, військовослужбовець, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

До Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт, що складений 30 травня 2024 року слідчим СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 та погоджений прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . До обвинувального акта додані: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка обвинуваченого та захисника про отримання обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, а також угода про визнання винуватості, що укладена між обвинуваченим та прокурором.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за таких обставин. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 №32/321/501/13т, солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано ІНФОРМАЦІЯ_3 під час загальної мобілізації. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.02.2024 № 12-РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця - помічника гранатометника 3-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 1-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей. Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Однак, на початку травня 2024 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 у військовому звані «солдат» ОСОБА_4 , знаходячись в зоні проведення активних бойових дій на сході України поблизу населеного пункту ( АДРЕСА_3 (точної дати, часу та місця органом досудового розслідування не встановлено), виявив два корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 із уніфікованими запалами дистанційної дії типу УЗРГМ, які у конструктивному поєднанні між собою являють дві оборонні осколкові ручні гранати Ф-1, що відносяться до бойових припасів та придатні до вибуху, та, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання вказаних боєприпасів, маючи подальший умисел на їх зберігання, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав зазначені гранати, які зберігав при собі. Надалі, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, переніс вищевказані дві гранати Ф-1 до власного автомобіля марки «HYUNDAI GALLOPER» на іноземній реєстрації «ZCH 8AG3» та помістив вказані бойові припаси під переднє пасажирське сидіння, після чого незаконно перевозив вказаним транспортним засобом та зберігав їх без передбаченого на те законом дозволу до 04 години 56 хвилини 06 травня 2024 року, тобто до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення огляду місця події на автодорозі АДРЕСА_4 .

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем, тому у підготовчому судовому засіданні з ініціативи суду на обговорення поставлено питання щодо зупинення судового провадження на підставі ст. 335 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечив щодо зупинення судового провадження відносно ОСОБА_4 та пояснив, що останній хоча і є військовослужбовцем, проте на теперішній час перебуває по місцю проживання, а не по місцю проходження служби, а тому перешкод для розгляду кримінального провадження немає.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що місце служби залишив самовільно, не демобілізований на цей час, рішення про повернення до проходження служби ще не прийняв, та не заперечив щодо зупинення судового провадження.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти зупинення судового провадження не заперечив.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, і дослідивши документи щодо мобілізації засудженого для проходження військової служби, суд дійшов висновку, що судове провадження необхідно зупинити, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 335 КПК України у разі, якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, що вкотре продовжений Указом Президента України від 5 лютого 2024 року № 49/2024, який затверджений Законом України від 6 лютого 2024 року № 3584-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28 травня 2024 року № 3272, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 26 червня 2023 року на підставі Указом Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 під час загальної мобілізації та направлений для проходження військової служби у складі команди військової частини НОМЕР_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що самостійно залишив в/ч та рішення про повернення на службу ще не прийняв.

Документів, які б підтверджували правомірність перебування ОСОБА_4 поза межами місця проходження військової служби останній суду не надав.

Між тим, обвинувачений ОСОБА_4 уклав з прокурором угоду про визнання винуватості, у якій поряд з іншим, сторони погодили звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Частиною 4 ст. 76 КК України встановлено, що нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Зазначена норма закону не містить винятків щодо порядку здійснення нагляду за особами звільненими від відбування покарання з випробуванням, і щодо засуджених військовослужбовців передбачено здійснення нагляду саме командирами військових частин.

Від обставини щодо місця перебування ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем і призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та який не надав суду доказів правомірності свого перебування по місцю проживання, а не по місцю проходження військової служби, у подальшому залежатиме вирішення у тому числі і питання щодо відповідності угоди про визнання винуватості вимогам законодавства, визначення суб`єкта для здійснення нагляду за поведінкою обвинуваченого у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням та можливості виконання останнім у зв`язку з цим покладеним на нього судом обов`язків.

Перебування обвинуваченого ОСОБА_4 , який призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, поза встановленим уповноваженими особами місцем проходження ним військової служби може за певних умов свідчити про неможливість виконання ним покладених судом обов`язків, у разі звільнення його від відбування покарання з випробуванням, та неможливість здійснення за останнім нагляду тим суб`єктом, який визначений ч. 4 ст. 76 КК України (щодо засудженого військовослужбовця - командиром військової частини).

Механізм здійснення контролю командирами (начальниками) військових частин (органів військового управління, військових навчальних закладів, установ, організацій) за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, визначено Порядком здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, що затверджений наказом Міністерства оборони України 17 вересня 2020 року № 337.

Частинами 1 та 2 зазначеного Порядку встановлено, що командир (начальник) військової частини (установи) є відповідальним за здійснення організації обліку військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Командир (начальник) військової частини (установи) має право своїм наказом визначити посадових осіб військової частини (установи), відповідальних за облік та формування особових справ військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Поставлення військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, на облік у військовій частині (установі) здійснюється в одноденний строк після отримання копії вироку суду, що набрав законної сили, засвідченого та скріпленого відповідною печаткою суду. Копія вироку суду може надаватися безпосередньо засудженим військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, його адвокатом чи надходити від суду або уповноваженого органу з питань пробації.

Підставою для поставлення військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, на облік у військовій частині (установі) є вирок суду, що набрав законної сили, та надійшов на адресу військової частини (установи) у визначений законодавством строк. У разі якщо у визначений законодавством строк копія вироку суду до військової частини (установи) не надійшла, проте командиру (начальнику) військової частини (установи) стало відомо про винесення судом та набрання законної сили вироком, яким підлеглого військовослужбовця засуджено та звільнено від відбування покарання з випробуванням, командир (начальник) звертається до відповідного суду з метою отримання копії такого вироку (ч. 3 Розділу II Порядку).

Відповідно до ч. 3 Порядку, у разі якщо командиром (начальником) військової частини (установи) встановлено, що після винесення судом вироку, яким підлеглого військовослужбовця засуджено та звільнено від відбування покарання з випробуванням, останній відсутній у військовій частині (установі) він протягом трьох діб вживає заходів щодо встановлення причин його відсутності. Якщо зазначений військовослужбовець відсутній у військовій частині без поважних причин командир військової частини відповідно до статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, протягом робочого дня, письмово повідомляє орган прокуратури, територіальний орган Державного бюро розслідувань, начальника органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням про наявність у діях військовослужбовця ознак кримінального правопорушення пов`язаного з ухиленням від проходження військової служби, передбаченого Кримінальним кодексом України. Після направлення повідомлення відповідно до частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України командир військової частини повинен отримати від органу прокуратури, територіального органу Державного бюро розслідувань до якого було направлено повідомлення витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відповідних відомостей.

Розшук військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, які самовільно залишили військові частини або місце служби, здійснюється відповідно до Інструкції з організації взаємодії Збройних Сил України, правоохоронних органів та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, під час розшуку і затримання військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, які самовільно залишили військову частину або місце служби, затвердженої наказом Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України від 20 січня 2017 року № 31/дск/43/дск/33/дск/18/дск, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2017 року за № 212/30080.

Згідно з п. 4 Порядку військовослужбовець, звільнений від відбування покарання з випробуванням, вважається поставленим на облік з дня реєстрації відповідного вироку суду у військовій частині (установі) та внесення відомостей про такого військовослужбовця до журналу обліку військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням (додаток 1).

З огляду на вищезазначене, доводи прокурора про відсутність перешкод для розгляду судом кримінального провадження, яке надійшло до суду з угодою про визнання винуватості, є безпідставними.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, поряд з іншим, умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси, зокрема, інших осіб; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Згідно з ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

З урахуванням вищевказаних обставин, суд дійшов висновку, що наявні перешкоди для розгляду кримінального провадження та наданої суду угоди про визнання винуватості, що укладена між обвинуваченим та прокурором, а тому судове провадження про обвинувачення ОСОБА_4 доцільно та необхідно зупинити до звільнення обвинуваченого з військової служби.

Керуючись ст. ст. 335, 372 КПК України, суд

постановив:

Зупинити судове провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 травня 2024 року за №0000335 за ч. 1 ст. 263 КК України, до його звільнення з військової служби.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Дата проголошення повного тексту ухвали 12 год 40 хв 25 липня 2024 року.

Головуючий: ОСОБА_1