н/п 1-в/953/220/24
"22" липня 2024 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженої
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 28 серпня 2017 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу у розмірів 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень,
26 червня 2024 року начальник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із клопотанням про звільнення засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 засуджена 28 серпня 2017 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу у розмірів 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. 10 серпня 2023 року вказаний вирок надійшов на виконання до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області. Станом на 26 червня 2024 року до органу з питань пробації не надходила квитанція про сплату ОСОБА_4 штрафу за вироком суду від 28 серпня 2017 року. З метою з`ясування матеріального стану та доходів засудженої, орган з питань пробації направляв на адресу ДФС України відповідний запит, на що була надана відповідь про відсутність у засудженої ОСОБА_4 доходів. За період перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації, засуджена ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягалася. Вирок суду набрав законної сили 02 листопада 2021 року. Вказує, що строк давності виконання вищевказаного вироку стосовно ОСОБА_4 не переривався і минув, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, згідно з яким особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Зауважила на тому, що у даному випадку зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду не відбувалося в силу не визнання ОСОБА_4 винною в ухиленні від відбування покарання вироком суду, питання про притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України не вирішувалось. За таких обставин перебіг строків давності виконання вироку стосовно засудженої не переривався, підстав вважати, що засуджена ухиляється від відбування покарання немає. З урахуванням викладеного, представник органу з питань пробації просить розглянути питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 .
Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні клопотання органу з питань пробації.
Засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою, вказаною у клопотанні органу пробації. Інформація про те, що засуджена повідомлена про місце, день та час розгляду справи у суду відсутня, оскільки поштові повідомлення повернулись на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали подання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Положеннями ст. 152 КВК України встановлено, що підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
За змістом ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у статті 80 Кримінального кодексу України строків; неухилення засудженого від відбування покарання; невчинення протягом встановлених ч.ч. 1 та 3 ст.80 КК України строків нового злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджена вироком Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу у розмірів 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Вирок Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року набрав законної сили 02 листопада 2021 року.

З матеріалів особової справи № 31/2023 на засуджену ОСОБА_4 вбачається, що станом на 26 червня 2024 року засудженою призначене вироком суду покарання не виконано.

З досліджених матеріалів особової справи на засуджену вбачається, що орган з питань пробації неодноразово здійснював виклики засудженої до органу пробації, однак остання за викликами не з`являлася.

Окрім того, з матеріалів, що містяться в матеріалах особової справи на засуджену, убачається, що з метою встановлення місцезнаходження засудженої ОСОБА_4 уповноважений орган з питань пробації неодноразово направляв запити до ГУ ДМС України, прикордонної служби, органу реєстрації актів цивільно стану та слідчого ізолятору, однак встановити місцезнаходження останньої не виявилося можливим.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу стосовно засудженої ОСОБА_4 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 березня 2024 року у задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії ДУ «Центрпробації» у Харківській області про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженої ОСОБА_4 відмовлено.

Відповідно до даних УІАП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 після ухвалення вироку до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Разом з тим, як слідує зі змісту вироку Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року ОСОБА_4 була присутня у судовому засіданні, тобто їй достеменно було відомо про ухвалення стосовно неї вироку суду та призначеного покарання.

Матеріали справи не містять відомостей про виконання засудженою ОСОБА_4 призначеного вироком суду покарання.

Вищезазначені обставини свідчать про ухилення засудженої від відбування покарання, що має наслідком зупинення перебігу строку давності виконання вироку суду, відповідно до положень ч. 3 ст. 80 КК України.

На думку суду, доводи, наведені в поданні про те, що ОСОБА_4 не ухиляється від відбування покарання, є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними доказами.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 80 КК України, суд вважає, що клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку є необґрунтованим, тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1