Номер провадження: 11-кп/813/2339/24
Справа № 505/3356/24 1-і/505/1/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на ухвалу Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 20.09.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про визнання бездіяльності дізнавача в частині неповернення речових доказів після закриття к/п №0000124 від 26.04.2022

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про визнання бездіяльності ст. дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 в частині неповернення речових доказів після закриття к/п №0000124 від 26.04.2022 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, зобов`язання ст. дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 негайно повернути майно ОСОБА_7 та доставити його на адресу, з якого воно було вилучено, а саме: АДРЕСА_1 , за рахунок Подільського РУП ГУНП в Одеській обл.

Мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні клопотання, суд зазначив, що після звершення досудового розслідування у к/п №0000124 стосовно усього належного заявнику ОСОБА_7 майна (впродовж досудового розслідування стосовно майна, з якого слідчим суддею знято арешт) органом досудового розслідування вживались заходи щодо його повернення, не чинились перешкоди у отриманні ОСОБА_7 вилучених у нього під час обшуку речей та документів у спосіб, визначений п. 60 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», тобто шляхом особистої явки ОСОБА_7 , чи за його довіреністю іншою особою, до приміщення СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл., отримання належного майна шляхом написання розписки, що свідчить про відсутність бездіяльності ст. дізнавача ОСОБА_8 в частині повернення майна належного ОСОБА_7 , натомість, твердження заявника про бездіяльність органу досудового розслідування ґрунтується лише на невиконанні зазначеного зобов`язання у визначений ОСОБА_7 спосіб.

Натомість, заявник ОСОБА_7 наполягає на конкретному способі виконання зобов`язання щодо повернення вилученого у нього майна шляхом особистої участі у процесі повернення старшого дізнавача ОСОБА_8 через доставку речей та документів до квартири ОСОБА_7 , що не передбачено вимогами чинного законодавства.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи його протиправним, а висновки, викладені в рішенні такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на наступні обставини:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що дізнавач, всупереч вимог кримінального процесуального закону та Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» (надалі Інструкція), при закритті кримінального провадження не вирішив питання стосовно долі речових доказів, в період часу з моменту закриття кримінального провадження, тобто з 25.04.2024, по день направлення листа про можливість повернення майна, тобто по 06.06.2024, проявив бездіяльність;

- його відмова в отриманні вилученого майна в приміщенні Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. обумовлена тим, що він є інвалідом 2-ї групи та не може переносити важкі речі, а залучати до цього інших осіб не має бажання, оскільки протиправними діями органу досудового розслідування та прокуратури заподіяно шкоду його репутації, натомість, дізнавач на свій розсуд намагається повернути майно у спосіб, який для нього є неприйнятним;

- судом не було враховано вимог п. 14 вищезазначеної Інструкції, згідно якої майно, вилучене органами дізнання, а також майно, на яке накладено арешт, повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, пересилка або доставка майна проводиться також за рахунок цього органу, внаслідок чого дізнавач повинен за рахунок Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. (транспортом, паливом, доставкою на другий поверх) передати йому, ОСОБА_7 , майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на викладені обставини, заявник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою визнати бездіяльність Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. у к/п №0000124 в частині неповернення речових доказів після закриття кримінального провадження 25.04.2024 та зобов`язати Подільський РУП ГУНП в Одеській обл. негайно повернути йому майно, а саме: системний блок «Graund» 901В BLECK з маркуванням НОМЕР_1 ; друкувальний пристрій «Samsung» CSX 4200, 8Т66DAKP818390L; оригінал та копію довіреності за №14, виписану старостою сіл Липецьке, Казбеки, ОСОБА_9 ; довідку з банку на ім`я ОСОБА_7 ; копію паспорту з ідентифікаційним кодом, видані на ім`я ОСОБА_7 ; заяву, написану на ім`я керівника ДКСУ у Подільському районі в інтересах ОСОБА_10 від 06.06.2022; двадцять аркушів паперу А4, на яких роздруковані документи та які містять власноруч зроблені підписи ОСОБА_7 ; флеш-накопичувач чорного кольору та доставити його за рахунок Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. на адресу, з якого воно було вилучено: АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, натомість, в поданій апеляційній скарзі просив апеляційний розгляд проводити без його участі.

Враховуючи неявку заявника в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку прокурора, вважає за можливе апеляційний розгляд провести без участі апелянта ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження, згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування.

В свою чергу, вимогами ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-174 цього Кодексу, тобто за правилами розгляду клопотання про арешт майна та скасування арешту майна.

В цьому контексті, під час вирішення питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги заявника ОСОБА_7 , вирішальною є правова позиція, викладена в постанові Об`єднаної палати ККС у складі ВС від 15.04.2024 у справі №554/2506/22 (провадження №51-4350 кмо 23), відповідно до якої у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК України. У випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

При цьому, ОП ККС ВС у вищезгаданій постанові також дійшла висновку про те, що ухвала суду, постановлена на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України після закриття кримінального провадження слідчим або прокурором, за якою вирішено питання про долю речових доказів і документів, може бути оскаржена як у апеляційному, так і у касаційному порядку.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що постановою ст. дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 від 25.04.2024 к/п №0000124 від 26.04.2022 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України було закрито.

Досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснювалось за фактом можливого вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зокрема, органом дізнання було встановлено, що рішенням П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі №420/7464/20 було стягнуто з Куяльницької сільської ради Подільського р-ну Одеської обл. витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2000 грн., 01.04.2022 ОСОБА_7 звернувся до Управління державної казначейської служби Подільського р-ну Одеської обл. від імені ОСОБА_10 , який загинув 24.02.2022, із заявою про перерахування грошових коштів за надання професійної правової допомоги у розмірі 2 000 грн.

На підставі аналізу наявних у розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріалів провадження встановлено, що під час досудового розслідування к/п №0000124 в квартирі, в якій проживає заявник ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, під час якого вилучено речі та документи.

Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 18.07.2022, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.08.2022 (справа №505/1017/22, провадження №11-сс/813/1029/22), було задоволено клопотання ст. дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення вказаного обшуку, з метою збереження слідів кримінального правопорушення, місцем зберігання майна визначено Подільське РУП ГУНП в Одеській обл.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 19.02.2024 (провадження №1-кс/505/301/2024) було задоволено частково клопотання ОСОБА_7 та скасовано арешт майна, накладений вищезгаданою ухвалою слідчого судді на системний блок «Graund» 901В BLECK, з маркуванням НОМЕР_1 ; друкувальний пристрій «Samsung» CSX 4200, 8Т66DAKP818390L, а також зобов`язано ст. дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеської обл. ОСОБА_11 повернути вищевказане майно.

Згодом, ухвалою слідчого судді (провадження №1-кс/505/554/2024) від 08.03.2024 було задоволено скаргу на бездіяльність ст. дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 , визнано протиправною бездіяльність ст. дізнавача в частині порушення строків виконання ухвали слідчого судді Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 19.02.2024, зобов`язано ст. дізнавача виконати вищезазначену ухвалу слідчого судді в частині зобов`язання повернути майно: системний блок «Graund» 901В BLECK з маркуванням НОМЕР_1 ; друкувальний пристрій «Samsung» CSX - 4200, 8T66DAKP818390L під зберігальну розписку на відповідальне зберігання.

Пізніше, ухвалою слідчого судді (провадження №1-кс/505/671/2024) від 27.03.2024 задоволено скаргу на дії ст. дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, визнано дії ст. дізнавача щодо неповернення тимчасово вилученого майна такими, що не відповідають вимогам п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України та ч. 3 ст. 169 КПК України, зобов`язано ст. дізнавача виконати ухвали слідчого судді від 19.02.2024 та 08.03.2024 та негайно повернути майно, вилучене під час проведення обшуку в квартирі ОСОБА_7 : системний блок «Graund» 901В BLECK та друкувальний пристрій «Samsung» CSX - 4200, 8T66DAKP818390L під зберігальну розписку.

Згодом, 25.04.2024 к/п №0000124 від 26.04.2022 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України було закрито постановою ст. дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8

02.09.2024 заявник ОСОБА_7 звернувся до Котовського міськрайсуду Одеської обл. із клопотанням про повернення йому речових доказів арештованого майна, посилаючись при цьому на вимоги п. 14 Положення «Про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого спільним наказом МЮУ, Генеральної прокуратури України, МФУ №6/5/3/41 від 04.03.1996 (надалі Положення №6/5/3/41) та вважаючи таким чином, що дізнавач повинен за рахунок Подільського РУП ГУНП в Одеської обл. (транспортом, паливом, доставкою на другий поверх) передати йому майно за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1-4).

В контексті надання оцінки посиланням заявника ОСОБА_7 на допущення дізнавачем бездіяльності, пов`язаної із неповерненням майна після закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає такі твердження помилковими та такими, що спростовуються матеріалами провадження з огляду на наступні обставини.

У вищезгаданій постанові Об`єднаної палати ККС у складі ВС від 15.04.2024 у справі №554/2506/22 (провадження №51-4350кмо23) зроблено правовий висновок, відповідно до якого у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК України.

З урахуванням викладених обставин, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно припиняє свою дію автоматично, внаслідок чого речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності відповідного судового рішення про арешт майна.

В свою чергу, вимогами п. 60 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, ДПА України, СБУ, ВСУ та ДСА України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 (надалі Інструкція №51/401/649/471/23/125), встановлено, що речові докази та інше майно, яке підлягає поверненню власникам, видається їм у натурі під розписку, яка долучається до кримінальної справи та нумерується наступним її аркушем. Про можливість отримання зацікавленими особами вилучених у них предметів та цінностей їм повідомляється письмово, копія повідомлення долучається до кримінальної справи. В розписці отримувач вказує дані свого паспорта або іншого документа, який засвідчує його особу та місце проживання. У разі неможливості особистої явки власника предметів і цінностей вони можуть бути отримані за його довіреністю іншою особою, розписка якої разом з довіреністю також приєднується до справи. Якщо власником є підприємство, установа, організація, предмети і цінності передаються їх представникам при наявності довіреності, документа, що засвідчує особу, і під розписку.

На підставі аналізу матеріалів судового провадження вбачається, що після закриття к/п №0000124 органом досудового розслідування вживались заходи стосовно повернення усього належного заявнику ОСОБА_7 майна, не чинились перешкоди в отриманні ОСОБА_7 вилучених у нього під час проведення обшуку речей та документів у спосіб, передбачений вищезгаданим п. 60 Інструкції №51/401/649/471/23/125, що підтверджується численними листами ст. дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 , в яких останній повідомляв ОСОБА_7 про можливість отримати належне йому майно в приміщенні Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. (а.с. 26-28, 58-59, 69-70, 76-79, 81-84, 91, 93-95, 98-100, 102-104, 106-108).

Окрім того, як вбачається зі змісту журналу судового засідання та оскаржуваної ухвали слідчого судді, ст. дізнавачем СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 було запропоновано заявнику ОСОБА_7 отримати вилучене під час проведення обшуку у квартирі за місцем проживання заявника майно в залі судового засідання, куди зазначене майно було попередньо доставлено дізнавачем, проте ОСОБА_7 відмовився від отримання майна, наполягаючи на тому, що воно повинно бути доставлено ст. дізнавачем ОСОБА_8 безпосередньо до його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 109-112 та 128 відповідно).

В цьому контексті апеляційний суд наголошує на тому, що спосіб повернення арештованого майна, на якому наполягає заявник ОСОБА_7 в поданих до суду 1-ої інстанції клопотанні та апеляційній скарзі (доставлення безпосередньо за місцем проживання заявника) не ґрунтується на вимогах чинного кримінального процесуального закону.

Відповідно до приписів п. 14 Положення №6/5/3/41, на які посилається заявник ОСОБА_7 в обґрунтування своїх вимог стосовно доставки речових доказів до його місця проживання, майно, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт, повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення. Пересилка або доставка майна провадиться також за рахунок цих органів.

Відтак, вимоги зазначеного Положення №6/5/3/41 не містять застережень стосовно того, що арештоване майно повинно бути доставлене за місцем проживання його власника за допомогою залучення до цього процесу засобів, а також службових й посадових осіб органу досудового розслідування.

Окрім того, окремої уваги вартий той факт, що вищезгадане Положення №6/5/3/41 визначає порядок застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», при цьому, право на таке відшкодування, відповідно до вимог п. 3 Положення №6/5/3/41, виникає у громадянина, який був незаконно засуджений судом, у випадку повної його реабілітації.

Натомість, в даному випадку ОСОБА_7 не був засуджений, к/п №0000124 було закрито на стадії досудового розслідування, впродовж якого рішення стосовно незаконності проведення слідчої дії обшуку за місцем проживання заявника ОСОБА_7 не приймалось.

Окрім того, Положення №6/5/3/41 було прийнято значно раніше, ніж Інструкція №51/401/649/471/23/125, а саме в 1996 році, тобто приписи Інструкції є більш актуальними на теперішній час, визначають більш конкретний спосіб виконання зобов`язання органу досудового розслідування стосовно повернення вилученого майна.

Що стосується тверджень заявника ОСОБА_7 , викладених в апеляційній скарзі, стосовно неможливості отримання ним майна в приміщенні Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. у зв`язку із його інвалідністю та забороною переносити важкі речі, колегія суддів зауважує на тому, що зазначені обставини хоча й заслуговують на увагу, проте не можуть бути визнані поважними підстави для зобов`язання дізнавача доставити вилучене майно за місцем проживання заявника, натомість, як вже зазначалось вище, вимоги п. 60 Інструкції №51/401/649/471/23/125 не позбавляють заявника можливості залучити до отримання майна іншу особу на підставі довіреності.

Посилання ОСОБА_7 на небажання залучати до отримання майна інших осіб задля збереження його репутації апеляційний суд до уваги не приймає та зауважує на тому, що такі дії свідчать про зловживання заявником наданими йому процесуальними правами.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновком суду 1-ої інстанції, доходить висновку про те, що ст. дізнавачем СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 в даному випадку не було допущено бездіяльності стосовно неповернення заявнику ОСОБА_7 вилученого у нього майна після закриття кримінального провадження, натомість, скарга заявника обґрунтована лише бажанням виконання зазначеного зобов`язання щодо повернення майна у визначений ОСОБА_7 спосіб доставка безпосередньо за місцем проживання, що не узгоджується із вимогами чинного кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали суду 1-ої інстанції немає, внаслідок чого необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги заявника ОСОБА_7 з підстав, викладених судом апеляційної інстанції вище.

Керуючись ст.ст. 24, 100, 170, 174, 370, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської обл. від 20.09.2024, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про визнання бездіяльності ст. дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 в частині неповернення речових доказів після закриття к/п №0000124 від 26.04.2022 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4