печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

захисника - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 про зміну підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді застави, шляхом зменшення застави у кримінальному провадженні №0001477 від 24.10.2022,-

ВСТАНОВИВ:

22.08.2024 в провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про зміну підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді застави, шляхом зменшення застави у кримінальному провадженні №0001477 від 24.10.2022.

Обґрунтовуючи клопотання, адвокат зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року у справі № 757/36971/23-к задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001477 підозрюваному ОСОБА_4 , до 29 вересня 2023 року включно.

Даною ухвалою було одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 550 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 1 476 200 грн. 00 коп., зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_4 , виконувати процесуальні обов`язки, в разі внесення застави.

На виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року у справі № 757/36971/23-к, заставодавцем ОСОБА_3 01 вересня 2023 року було сплачено заставу за підозрюваного ОСОБА_4 у розмірі 1 476 200 грн. 00 коп.

Адвокат вказує, що з моменту застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу та протягом усього часу досудового розслідування він демонструє належну процесуальну поведінку та не порушив жодного із обов`язків, що визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

У свою чергу, ОСОБА_4 завжди перебуває на зв`язку зі слідчим, з`являється до суду, слідчого чи прокурора за першою вимогою, співпрацює зі слідством, не відмовляється від надання показів, звертається з клопотаннями до слідчого. Протягом усього часу розслідування кримінального провадження стороні обвинувачення не надходило будь-яких заяв щодо тиску на свідків, які зазначені в ухвалі слідчого судді, з моменту проведення обшуку у ОСОБА_4 минув рік, при цьому будь-яких спроб щодо переховування від органу досудового розслідування з боку ОСОБА_4 не було.

На виконання ухвали слідчого судді підозрюваним здані паспорти, про що було повідомлено слідчого, прокурора і суд.

Таким чином, адвокат вказує, що процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_4 є належною.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року у справі № 757/28430/24-к, покладені на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки були продовжені - до 23 серпня 2024 року. На підозрюваного покладено лише два обов`язки, а саме: утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому діяння поза межами проведення слідчих дій;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) длявиїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, перелік покладених на підозрюваного обов`язків значно зменшився, що також свідчить про високий ступінь довіри (впевненості) до підозрюваного ОСОБА_4 , та в його добросовісності.

Розмір застави визначався слідчим суддею в ухвалі від 24 серпня 2023 року у справі № 757/36971/23-к відповідно до об`єму покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, які повинні були забезпечити усунення можливих ризиків.

Враховуючи те, що об`єм обов`язків, які були покладені на підозрюваного, суттєво зменшились, сторона захисту вважає, що розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року у справі № 757/36971/23-к є непомірно великим та об`єктивно непропорційним обов`язкам, які існують у ОСОБА_4 .

З врахуванням зазначеного, адвокат просить суд:

- змінити застосований ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року у справі № 757/36971/23-к до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід;

- застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп.

- повернути заставодавцю ОСОБА_3 заставу в розмірі 870 600 грн. 00 коп.

Адвокат та підозрюваний підтримали клопотання, посилаючись на обставини зазначені в ньому.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що на даний час обставини та підстави, у зв`язку із якими було застосовано запобіжний захід, не змінились, а обставини, що характеризують особу підозрюваного враховувались при застосуванні запобіжного заходу та не є підставами для зміни запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши докази в обґрунтування поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001477 від 24.10.2022, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.

29.06.2023 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 (заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому організованою групою в особливо великих розмірах) та за ч. 3 ст. 209 КК України (вчинення правочинів з майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчиненого організованою групою в особливо великому розмірі).

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року у справі № 757/36971/23-к задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001477 підозрюваному ОСОБА_4 , до 29 вересня 2023 року включно. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 550 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 1 476 200 грн. 00 коп., зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_4 , виконувати процесуальні обов`язки, в разі внесення застави, а саме: не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду: прибувати за першим викликом слідчого, прокурора або до суду; утриму¬ватися від спілкування із свідками та іншими особами визначеними слідчим та прокурором; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

На виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року у справі № 757/36971/23-к, заставодавцем ОСОБА_3 01 вересня 2023 року було сплачено заставу за підозрюваного ОСОБА_4 у розмірі 1 476 200 грн. 00 коп.

Так, статями 200, 201 КПК України регламентовано порядок розгляду клопотань про зміну запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 2 ст. 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Зокрема, у відповідності до ст.201 КПК України, клопотання про зміну запобіжного заходу має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції, якого здійснюється досудове розслідування - підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник.

Відповідно до ч.5 ст.201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду.

Так, з досліджених слідчим суддею ухвали про застосування запобіжного заходу, вбачається, що визначаючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя виходив з обставин інкримінованого злочину, наявності обґрунтованої підозри та ризиків, визначених статтею 177 КПК України.

Отже, наявність можливої обґрунтованої підозри та ризиків кримінального провадження перевірялася під час застосування запобіжного заходу та продоження обов`язків в межах дії запобіжного заходу у вигляді застави. Разом з тим, «обґрунтованість підозри» - поняття, яке не є незмінним протягом всього досудового розслідування. Зі сплином строку досудового розслідування відомості, на яких ґрунтується підозра, мають стати більш спроможними на користь причетності особи до вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, слідчий суддя не перевіряє обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому слідчий суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до підозрюваного відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування. Такий висновок опосередковано ґрунтується і на приписах частини п`ятої статті 201 КПК України, яка унеможливлює подання підозрюваним, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

З огляду на вказане, доводи сторони захисту, щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного були предметом оцінки слідчого судді, як під час застосування запобіжного заходу так і продовження обов`язків.

Варто додати, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Так, суд звертає увагу, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відтак, стороною обвинувачення в судовому засіданні було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, судовим розглядом встановлено, що ризики, які були встановлені на момент застосування запобіжного заходу та продовження дії обов`язків в межах запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного не втратили свою актуальність та продовжують свою дію, а доводи на їх спростування були предметом дослідження слідчого судді при застосуванні запобіжного заходу та продовженні обов`язків покладених в межах застави, а тому з урахуванням вказаного та приймаючи до уваги процесуальну поведінку підозрюваного, яка свідчить про актуальність заявлених ризиків відповідно до статті 177 КПК України, слідчий суддя доводи сторони захисту про їх відсутність не приймає до уваги.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного та накладає відповідні зобов`язання не тільки на підозрюваного, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця). Так, застава забезпечує виконання підозрюваним обов`язків, покладених на підозрюваного як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених слідчим суддею, що передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Матеріали клопотання свідчать про те, що зазначений розмір застави, з однієї сторони, є цілком помірним для підозрюваного (застава вже в будь-якому випадку внесена), з іншої - залишається необхідно високим для забезпечення ризику втрати цих грошових коштів у разі неналежної процесуальної поведінки підозрюваного. Тому належна поведінка підозрюваного не є новою обставиною, яка перебуває у безпосередньому взаємному зв`язку із застосованим щодо ОСОБА_4 запобіжним заходом. Тож посилання на цю обставину не може зумовлювати зміну застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави в контексті зменшення його розміру.

Застава як вид запобіжного заходу полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків з умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК). При цьому, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За умови зменшення існування ризику кримінального провадження застава зможе і в подальшому достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, хоча і в меншому розмірі, ніж її було визначено первісно.

Тобто, застава забезпечує дієвість кримінального провадження, що обумовлюється забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Варто зауважити, що при внесенні коштів в якості застави заставодавець має усвідомлювати пов`язані з цим ризики, в тому числі і можливість звернення внесених коштів у дохід держави, адже відповідно до приписів ч.3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На думку слідчого судді, наразі розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді від 24.08.2023, здатен і надалі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність нових підстав для зміни вже застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки саме такий запобіжний захід на цьому етапі досудового розслідування є достатньо дієвим. Розмір застави визначався слідчим суддею виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану, та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, тобто з урахуванням приписів ч.4 ст.182 КПК України.

Відтак, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 201, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про зміну підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді застави, шляхом зменшення застави у кримінальному провадженні №0001477 від 24.10.2022,- відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_7