В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000608 від 12.04.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобіла Новопсковського району Луганської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, працюючого на посаді монтажника складальника ТОВ «ЄВРОВІКНОБУД», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

11.04.2024 року, приблизно о 21:30, ОСОБА_5 прийшов до кафе «Лісабон», що за адресою: м. Київ, вул. Сосюри, 3. Після чого, приблизно о 22:00, ОСОБА_5 вийшов на вулицю з приміщення закладу, де знаходився ОСОБА_3 зі своїми знайомими з яким у ОСОБА_5 напередодні відбувся словесний конфлікт.

У цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та він підійшов до останнього. Після цього, ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, завдав два удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_5 .

З отриманими внаслідок дій ОСОБА_3 тілесними ушкодженнями, потерпілого ОСОБА_5 було невідкладно госпіталізовано до КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва».

Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 виявлено відкриту травма лівого ока - синець навколо лівого ока, забійні рани - на верхній повіці лівого ока по нижньому краю брови, на лівій брові, в проекції зовнішнього краю лівої очниці, по нижньому краю лівої очниці; розрив хрящової пластинки, субкон`юктивальний крововилив; перелом передньої, медіальної стінок лівої гайморової пазухи з наявністю рідини в пазусі; перелом решітчастої кісті з переходом на медіальну стінку лівої орбіти і наявністю рідини в комірках решітчастого лабіринту; перелом носової перегородки; перелом верхньої стінки лівої орбіти (передня черепна ямка - основа черепу), нижньої стінки лівої орбіти з наявністю повітря в орбіті. Ускладнені енофтальмом (западіння очного яблука), лагофтальмом (це захворювання, у якому око неспроможне повністю закритися), порушення зору на ліве око ( від 1,0 до 0,06), що за критерієм небезпеки для життя та критерієм стійкої втрати працездатності відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 121 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що 11.04.2024 року близько 22:00 він разом зі своїм знайомим перебуваючи біля кафе «Лісабон» за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрів ОСОБА_5 , з яким на передодні відбувся конфлікт. Він підійшов до ОСОБА_5 та завдав йому два удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя. Потерпілий стояв після ударів. Після чого, покинув місце події. Зокрема зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними. У скоєному щиро каявся, запевняв, що більше правопорушень вчиняти не буде, готовий понести покарання відповідно до законодавства України, попросив вибачення у потерпілого, частково відшкодував шкоду потерпілому, обіцяв відшкодувати повність до кінця року.

Потерпілий у судовому засіданні повідомив, що всі обставини події, які викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, ОСОБА_3 наніс йому тяжке тілесне ушкодження, після якого він лікувався. Зазначив, що ОСОБА_3 він вибачив, вони мають усні домовленості по відшкодуванню шкоди, частину якої ОСОБА_3 йому відшкодував, а решту обіцяє відшкодувати до кінця 2024 року. Будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Цивільний позов у кримінальному провадженні заявляти не буде. Просив призначити обвинуваченому найм`якіше покарання без позбавлення волі. У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми діями вчинив умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку ОСОБА_3 під час та після вчинення протиправних дій; його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, каявся у вчиненому, активно сприяв слідству, частково відшкодував шкоду потерпілому; дані про його особу, зокрема: працює офіційно; під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше не судимий; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст. 75 КК України - звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому найм`якіше покарання без позбавлення волі; думку сторони захисту - обвинувачений просив не позбавляти його волі.

Обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_3 є щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю та висловив щирий жаль з приводу учинених протиправних дій, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді від 25.09.2024 року, підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Арешт, накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2024 року - скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- предмет схожий на пістолет з маркуванням «RKOL Maja Cal. 9 mm P.A.K.» із індивідуальним номером НОМЕР_1 , з магазином, який переданий в камеру схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, відповідно до квитанції № 022730 від 26.09.2024 року - повернути ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон марки HONOR з сім-карткою НОМЕР_2 , imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки SAМSUNG, джинсова кофта чорного кольору, які були передані ОСОБА_3 - залишити ОСОБА_3

- речовини бурого кольору, які було поміщено на змив, який переданий в камеру схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, відповідно до квитанції № 022427 від 06.08.2024 року - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, потерпілому та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1