Провадження № 1-кс/638/3120/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання начальника відділення СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001150 від 28 травня 2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні дочку 2021 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001150 від 28 травня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

13 вересня 2024 року в даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Начальником відділення СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_6 подано до суду погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 клопотання про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване наступним.

ОСОБА_5 , маючий знайомих осіб в Харківській міській раді, бравший участь у конкурсах у 2020 та 2021 роках на посаду заступника директора служби запобігання корупції Харківської міської ради, діючи умисно з корисливих мотивів, через невстановлену в ході розслідування особу, осіб, обравши для кожної з них відведену злочинну роль, підшукував людей, які мають бажання отримати дозвільні документи Харківської міської ради на право оренди земельних ділянок на території міста Харкова.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, на початку вересня 2023 року більш точної дати в ході досудового розслідування встановлено не було, перебуваючи не встановленому в ході досудового розслідування місці, через невстановлену в ході досудового розслідування особу, яка діяла відповідно до відведеної ролі, отримав грошові кошти в сумі 16000 доларів США (згідно курсу НБУ на 01.09.2023 року 36,5686 грн. за 1 доллар США ) в еквіваленті 585097 грн. 60 коп., та копії документів ОСОБА_8 , для сприяння в отриманні та оформленні вказаних дозвільних документів Харківської міської ради на право оренди земельних ділянок на території міста Харкова, а саме, розташованих за адресами: АДРЕСА_3 площею 0,001 га., строком на 5 років, та за адресою: АДРЕСА_4 , строком на 5 років.

Надалі, розуміючи, що можливості отримати дозвільні документи в нього не має, а час на виготовлення документів стікає, ОСОБА_5 , звернувся до невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка відповідно до відведеної ролі надала йому документи, а саме: договори оренди земельної ділянки площею 0,001 га строком на 7 років за адресою: АДРЕСА_3 , та земельної ділянки строком на 5 років за адресою: АДРЕСА_4 , підписані Харківським міським головою ОСОБА_9 з відповідними печатками, рішення виконавчого комітету Департаменту земельних відносин ХМР № 167/12/24 від 08.04.2024 року, підписане Харківським міським головою ОСОБА_9 з відповідними печатками, розпорядження № 156-34 від 22.04.2024 року Немешлянської районної адміністрації ХМР, підписаної головою, з відповідною печаткою, розпорядження виконавчого комітету Департаменту земельних відносин ХМР № 896/129/24 від 05.03.2024 року, підписане ОСОБА_10 , які згідно відповіді директору департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 16.07.2024 за № 4801/0/225-24 є підробними та не видавались. В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом зловживання довіри через невстановлену в ході досудового розслідування особу передав ОСОБА_8 вище зазначені документи, та під «легендою» того, що дозвільні документи, а саме: договір оренди земельної ділянки площею 0,001 га за адресою: АДРЕСА_3 , виданий строком на 7 років, а не на 5 років, отримав в кінці січня 2024 року більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи не встановленому в ході досудового розслідування місці, через невстановлену в ході досудового розслідування особу, яка діяла відповідно до відведеної ролі грошові кошти в сумі 3000 доларів США (згідно курсу НБУ на 30.01.2024 року 37,65 грн. за 1 доллар США) в еквіваленті 112950 грн. 00 коп. Отже своїми діями ОСОБА_5 , отримав через невстановлену в ході досудового розслідування особу від потерпілого ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 693048 грн. 60 коп., звернувши грошові кошти у свою власність і розпорядившись ними на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою осіб у великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в середні жовтня 2023 року більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи не встановленому в ході досудового розслідування місці, через невстановлену особу, яка діяла відповідно до відведеної ролі отримав грошові кошти в сумі 6000 доларів США (згідно курсу НБУ на 15.10.2023 року 37,5 грн. за 1 доллар США ) в еквіваленті 225000 грн. 00 коп., та копії документів для сприяння в отриманні та оформленні вказаних дозвільних документів Харківської міської ради на право оренди земельних ділянок на території міста Харкова, а саме розташованої за адресою: АДРЕСА_5 площею 0,081 га., строком на 7 років. Також, ОСОБА_5 в кінці жовтня 2023 року більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у не встановленому в ході досудового розслідування місці, через невстановлену особу, яка діяла відповідно до відведеної ролі отримав грошові кошти в сумі 15000 доларів США (згідно курсу НБУ на 30.10.2023 року 36,3659 грн. за 1 доллар США ) в еквіваленті 545488 грн. 50 коп., та копії документів для сприяння в отриманні та оформленні вказаних дозвільних документів Харківської міської ради на право оренди земельних ділянок на території міста Харкова, а саме розташованої за адресою: АДРЕСА_6 площею 0,045 га., строком на 5 років, та отримав грошові кошти в сумі 10000 доларів США (згідно курсу НБУ на 30.10.2023 року 36,3659 грн. за 1 доллар США ) в еквіваленті 363659 грн. 00 коп., та копії документів для сприяння в отриманні та оформленні вказаних дозвільних документів Харківської міської ради на право оренди земельних ділянок на території міста Харкова, а саме розташованої за адресою: м. Харків, парк «Стрілка».

Надалі, розуміючи, що можливості отримати дозвільні документи в нього не має, а час на виготовлення документів стікає, ОСОБА_5 , звернувся до невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка відповідно до відведеної ролі надала йому документи, а саме: договорів оренди земельної ділянки площею 0,045 га строком на 5 років, за адресою: АДРЕСА_6 , земельної ділянки площею 0,081 га строком на 7 років за адресою: АДРЕСА_5 , земельної ділянки площею 0,050 га строком на 12 років за адресою: АДРЕСА_6 , підписані Харківським міським головою ОСОБА_9 з відповідними печатками, які згідно з відповіді директору департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 16.07.2024 року за № 4801/0/225-24 є підробними та не видавались. В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії діючи повторно, умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом зловживання довіри через невстановлену в ході досудового розслідування особу передав ОСОБА_11 вище зазначені документи, та під «легендою» того, що дозвільні документи, а саме: договір оренди земельної ділянки площею 0,050 га за адресою: АДРЕСА_6 , виданий строком на 12 років, а не на 5 років, отримав в кінці лютого 2024 року більш точної дати в ході досудового розслідування встановлено не було, перебуваючи не встановленому в ході досудового розслідування місці, через невстановлену особу, яка діяла згідно відведеної ролі грошові кошти в сумі 2500 доларів США (згідно курсу НБУ на 28.02.2024 року 38,2 грн. за 1 доллар США ) в еквіваленті 95500 грн. 00 коп. Отже своїми діями ОСОБА_5 , отримав через невстановлену в ході досудового розслідування особу від потерпілого ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 1717147 грн. 50 коп., звернувши грошові кошти у свою власність і розпорядившись ними на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою осіб у особливо великих розмірах.

Враховуючи викладене вище, слідчий просить слідчого суддю обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, з можливістю внесення застави в розмірі 2509920 грн. 00 коп.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оголосив клопотання, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 вказав на необґрунтованості підозри та відсутності в матеріалах клопотання доказів вчинення його підзахисним інкримінованих злочинів. Захисник акцентував увагу на протоколах допиту потерпілих, долучених до матеріалів клопотання, відповідно до яких кошти передавалися ОСОБА_12 , котрого станом на день розгляду клопотання засуджено за вказані діяння, потерпілі не вказували на ОСОБА_5 , надав слідчому судді копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та свідоцтво про народження доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, ОСОБА_4 зазначає, що доводи сторони обвинувачення будуються на припущеннях, підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину, проживає разом з батьками дружини, внаслідок чого просить слідчого суддю обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та перевіривши їх доказами, дійшла наступних висновків.

СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001150 від 28 травня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

13 вересня 2024 року в даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з вимогами статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя акцентує увагу, що чинне законодавство не містить легального визначення поняття «обґрунтована підозра».

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для застосування відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті у випадку направлення обвинувального акту до суду.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України підтверджується: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 28 травня 2024 року, протоколом здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 04 липня 2024 року (розсекреченої).

З наведених вище протоколів допиту потерпілого та протоколу НСРД слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованої підозри стосовно причетності ОСОБА_5 до інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вбачає наступне.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Чинний КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у їх вчиненні (зокрема за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна), слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя , з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має малолітню дитину 2021 року народження, доходить до переконання про формальність посилання сторони обвинувачення на існування таких ризиків та про їх фактичну відсутність.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь підозрюваного ОСОБА_5 свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, усталений спосіб життя, наявність малолітньої дитини на утриманні, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (відповідно до справи Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що відноситься до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів. Також, варто зазначити, що при врахуванні тяжкості злочину потрібно враховувати раціональний зміст та ступінь суспільної небезпечності цієї особи, який дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування найсуворіших запобіжних заходів, оскільки це суперечило б положенням статті 6 Конвенції в частині презумпції невинуватості. Слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України приймає до уваги інші дані про особу підозрюваного, зокрема міцність його соціальних зв`язків, відсутність судимостей, наявність утриманця, постійне місце проживання. Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що станом на день розгляду клопотання, застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без носіння електронного засобу контролю відповідатиме завданням кримінального провадження, принципам справедливості, пропорційності, розумності та практиці ЄСПЛ.

Крім того слідчий суддя дійшла висновку про відсутність підстав визначати розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, враховуючи відсутність в матеріалах клопотання доказів безпосереднього отримання ОСОБА_5 грошових коштів, отриманих інкримінованим шахрайським шляхом.

Керуючись положеннями ст.ст. 176 - 179, 181, 183, 193-194, 196-197, 369 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника відділення СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001150 від 28 травня 2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту стром на два місяці, до 23 листопада 2024 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, суду, прокурора за першою вимогою;

- не відлучатися з місця, в якому він фактично проживає АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- запобіжний захід відносно ОСОБА_5 застосувати без носіння електронного засобу контролю;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених, згідно з ухвалою слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити та вручити ОСОБА_5 під розписку копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області та прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 23 вересня 2024 року.

Слідчий суддя