Провадження № 1-кп/202/1709/2024
УХВАЛА

про призначення судового засідання

01 листопада 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Стендаль Федеративної Республіки Німеччина, громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2, ч. 1 ст. 368-5 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 у відношенні ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2, ч. 1 ст. 368-5 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, вважала за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, посилаючись на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення не є конкретним в частині обґрунтування різниці між доходами та витратами обвинуваченого, розміру та вартості незаконно набутих активів, а також відсутнє формулювання яким чином обвинуваченим було використано умови воєнного стану для набуття майна. Щодо неконкретності формулювання в частині набуття активів вартістю 13 421 061, 40 грн. (тринадцять мільйонів чотириста двадцять одна тисяча шістдесят одна гривня 40 коп.) законність підстав набуття яких не підтверджена за версією сторони обвинувачення. Захисник зазначає, що згідно обвинувального акта обвинувачений в період перебування на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України набув ряд активів, всього на суму 14 215 330 грн. Різниця між вартістю набутих активів та доходами обвинуваченого та його членів сім`ї та родичів складає 6 940 304, 94 грн. Для кваліфікації кримінального правопорушення неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 1 342,00 грн. Отже, кримінальна відповідальність за пред?явленим обвинуваченням ОСОБА_7 статтею наступає у разі коли вартість набутих особою активів на 8 723 000,00 грн. (6500 * 1 342,00 грн.) перевищує її законні доходи. Таким чином, висунуте ОСОБА_6 обвинувачення не конкретизоване, зі змісту обвинувального акту не вбачається чіткого математичного розрахунку, зокрема в частині доходу обвинуваченого та його родичів, що має суттєве значення в розмірі встановлення межі (вартості активів), з якої наступає кримінальна відповідальність. В самому акті містяться суперечності, як-то на сторінці 8 Обвинувального акта (4 абз. зверху) зазначається, що «Натомість, наявні готівкові кошти ОСОБА_7 за період 2022-2023 років склали 378 780 грн.». На сторінці 14 Обвинувального акта (абз. 3) зазначено: «Тобто, можливі готівкові кошти наявні у ОСОБА_7 для придбання об?єктів нерухомого та рухомого майна у 2022 -20023 роках складають 546 478,05 грн. ». Неконкретне обвинувачення позбавляє обвинуваченого права на належну підготовку до захисту, оскільки незрозуміло які саме обставини має спростувати обвинувачений. Щодо відсутності формулювання обвинувачення в частині використання умови воєнного стану для набуття майна як обставини, яка обтяжує покарання. Також жодного опису, конкретизації формулювання обвинувачення в частині використання обвинуваченим умов воєнного стану обвинувальний акт, який перебуває на розгляді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська не містить. Такий недолік обвинувального акту, як неконкретність обвинувачення виключає можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду. Обвинувальний акт із вказаним недоліком повинен бути повернутий прокурору, оскільки неконкретність формулювання обвинувачення свідчить про порушення права обвинуваченого на захист.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.

Заслухавши клопотання захисника, з`ясувавши думки сторін кримінального провадження, суд надходить до наступних висновків.

За змістом пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено. Суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже повернення обвинувального акту прокурору передбачає не суто формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Із обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вбачається, що він містить усі відомості, передбачені статтею 291 КПК України, та у ньому зазначено всі обставини, які прокурор вважав встановленими.

Так, доводи сторони захисту щодо того, що формулювання обвинувачення не є конкретним в частині обґрунтування різниці між доходами та витратами обвинуваченого, розміру та вартості незаконно набутих активів, а також відсутнє формулювання яким чином обвинуваченим було використано умови воєнного стану для набуття майна, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Верховний Суд України у своїй постанові по справі N 5-328 кс-16 від 24 листопада 2016 року, аналізуючи зазначену норму, вказує, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

За змістом п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" від 24 жовтня 2003 року N 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі "Абрамян проти Росії") більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (у справі "Камінські проти Австрії").

Ознайомившись з обвинувальним актом та проаналізувавши його зміст, суд дійшов висновку, що фактичні обставини кримінальних правопорушень викладено послідовно і зрозуміло. В обвинувальному акті розкрито події кримінального правопорушення, як його встановив прокурор, з зазначенням як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, кваліфікуючих ознак.

Суд також звертає увагу, що суд, маючи повноваження лише щодо вирішення обвинувачення по суті і лише в межах висунутого обвинувачення, не має права втручатися у дискреційні повноваження прокурора, вказуючи на факти та обставини, що потрібно встановити чи спростувати, змінювати у будь-якій спосіб зміст та обсяг обвинувачення, правової кваліфікації.

Отже, встановлення та виклад фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та здійснення правової кваліфікації кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне саме прокурор.

На додаток до цього ККС ВС у Постанові від 03.07.2019 року у справі № 273/1053/17 зазначив, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною або неповною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що визначення повноти формулювання обвинувачення, розкриття характеру дій обвинуваченого та суті злочину, підтвердження або спростування обставин та фактів вчиненого кримінального правопорушення на основі зібраних доказів, вирішення питання про достатність доказів на підтвердження ознаки та елементів складу кримінального правопорушення здійснюється судом лише під час судового розгляду по суті шляхом оцінки доказів, зібраних у змагальному кримінальному провадженні. Вирішення цих питань під час підготовчого судового засідання суперечить призначенню цієї стадії кримінального провадження.

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт 5 частини 2 статті 291 КПК).

Згідно зі статтею 293 КПК одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи (стаття 337 КПК).

Отже, значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.

В своїй постанові № 295/12923/19 від 21.04.2021 року Верховний Суд зазначає -незважаючи на те, що чинним КПК не передбачені наслідки неспівпадіння викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру і обвинувальному акті, а тим більше в обвинувальних актах, врученому обвинуваченому і направленого до суду, усталена судова практика свідчить про те, що випадки коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру мають визнаватися істотними порушеннями вимог КПК. Структурні елементи, які входять до підозри та формалізуються у повідомленні про підозру, мають повністю відтворюватися в обвинувальному акті. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або при зміні первинної підозри, слідчий, прокурор зобов`язані знову вручити особі повідомлення про підозру з виконанням вимог статті 278 КПК.

Разом з тим, з тексту обвинувального акту вбачається, що в ньому зазначена різниця між вартістю набутих активів та підтвердженою сумою грошових надходжень сумою грошових надходжень зазначених осіб розрахунково складає 13 421 061, 4 грн, тобто 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (т.1, а.п. 14).

За таких обставин суд вважає доводи захисника щодо того, що формулювання обвинувачення не є конкретним, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо відсутності у обвинувальному акті обставин, які пом`якшують покарання, слід зазначити, що враховуючи принцип змагальності, сторона захисту не позбавлена можливості у ході судового провадження доводити наявність такої і інших обставин, що пом`якшують покарання.

Таким чином, викладені у клопотанні сторони захисту про повернення обвинувального акту, обставини не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору у розумінні ст. 291 КПК України, а підлягають вирішенню в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки даний обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення немає.

Кримінальне провадження підсудне Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Інших клопотань, які б потребували їх вирішення у нарадчій кімнаті сторонами кримінального провадження не заявлено.

Підстав для закриття провадження на підставі п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України не має.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду та являлись підставою для повернення обвинувального акту прокурору, судом не встановлено.

Судом встановлено перелік осіб, що в судовому засіданні братимуть участь.

Заперечень від учасників судового провадження про здійснення судового розгляду кримінального провадження у відкритому судовому засіданні та щодо складу осіб, які братимуть участь у судовому розгляді не надійшло.

Всі питання, пов`язані з підготовкою справи до судового розгляду, передбачені ст.315 КПК України, вирішені.

Клопотань від учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів не надійшло.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 369, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту відмовити за необґрунтованістю.

Закінчити підготовку до судового розгляду.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070, у відношенні ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2, ч. 1 ст. 368-5 КК України на 18.11.2024 року на 10 годину 30 хвилин.

Судовий розгляд кримінального провадження провести одноособово у відкритому судовому засіданні у приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

В судове засідання викликати прокурора, захисників, обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1