ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2145/24 Справа № 203/6119/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000085, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначає, що повний текст ухвали був отриманий 07.11.2024 року. Якщо рахувати з дати оголошення ухвали, 05.11.2024 року, хоча станом на 06.11.2024 року ухвала готова не була, то строк на апеляційне оскарження спливає 10.11.2024, відповідно скарга подається у встановлений строк.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що враховуючи вік власника автомобіля ОСОБА_7 , у зв`язку з арештом останнього він позбавлений можливості пересуватись містом за допомогою свого об`єкту власності, який він придбав, щоб забезпечити себе частиною комфорту, він змушений це робити користуючись міським транспортом, що значно ускладнює його життя, та, відповідно, і контактування зі своїми родичами та знайомими.

Вказує, що слідчий у своєму клопотанні не довів передбачених ризиків, а суд не врахував всі обставини про які зазначалось під час розгляду клопотання та надані суду документи.

Також зазначає, що відсутність постанови про призначення експертизи вказує на відсутність наміру її проводити. Збереження речового доказу можливе і при передачі його на зберігання власнику.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2024 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном на вилучений 26 жовтня 2024 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, а саме: «ВАЗ 21063» з номерним знаком НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що зважаючи на встановлені обставини, приймаючи до уваги, що матеріали кримінального провадження можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наявними є підстави за п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 26 жовтня 2024 року майно, а саме автомобіль марки «ВАЗ 21063» з номерним знаком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Зазначає, що зважаючи на те, що слідчим доведена необхідність проведення судових експертиз, таких як трасологічна, автотехнічна, для яких об`єкт дослідження (транспортний засіб) має бути у незмінному стані, то ним обґрунтовано порушене питання про застосування заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном, адже невжиття таких заходів може призвести до пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, перетворення транспортного засобу порівняно зі станом транспортного засобу під час його вилучення в результаті ДТП, тому необхідним є накласти арешт з забороною відчуження, розпорядження та/або користування автомобілем марки «ВАЗ 21063» з н.з. НОМЕР_1 , будь-яким особам у будь-який спосіб, окрім здійснення слідчих процесуальних дій, спрямованих на досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Вказує, що доводи представника власника майна про відсутність необхідності накладення арешту через визнання ОСОБА_7 обставин технічної справності автомобіля, відшкодування шкоди потерпілим, не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для арешту транспортного засобу за ознакою відповідності критеріям речового доказу за ст. 98 КПК України, як предмету кримінального правопорушення, оскільки технічна справність автомобіля має доводитись належними та допустимим доказами, в тому числі висновком експерта, а не заявою власника про його технічний стан, а відшкодування матеріальної шкоди потерпілим також не впливає на обставини необхідності збереження речового доказу у незмінному стані за для представлення експертам для проведення відповідних судових експертиз, зокрема таких, як трасологічна.

Також зазначає, що посилання представника власника майна на те, що спеціальна конфіскація за ст. 286 КК України не передбачена, не приймається до уваги, оскільки клопотання слідчого подане в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Крім того, після проведення всіх необхідних слідчих дій з автомобілем, власник майна не позбавлений можливості звернутися до суду з клопотання про скасування арешту.

Заслухавши суддю-доповідача; власника майна та його адвоката, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та співставивши їх з наданими матеріалами, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи клопотання адвоката про поновлення строку апеляційного оскарження оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до висновку про необхідність його задоволення з огляду на те, що повний текст ухвали був отриманий власником автомобіля 07.11.2024 року, а тому є підстави для висновку про те, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважної причини.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті порушеного питання, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого СВ Дніпровського РУП № 1 в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 26 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 26 жовтня 2024 року о 17:55 год. водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21063» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Панікахи в напрямку вул. Запорізьке шосе, в районі електроопори 19 на нерегульованому пішохідному переході скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які перетинали проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво за напрямком руху автомобіля. Внаслідок даної пригоди пішоходи отримали тілесні ушкодження: ОСОБА_11 у вигляді ЗЧМТ, СГМ, поверхнева травма інших частин голови, забій; ОСОБА_9 у вигляді закритого вивиху лівого колінного суглобу; ОСОБА_10 у вигляді закритого перелому лівого та правого стегна, політтравма.

26 жовтня 2024 року слідчим СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено автомобіль марки «ВАЗ 21063» з номерним знаком НОМЕР_1 , що переданий на зберігання до майданчику тимчасового тримання транспорту: АДРЕСА_1 . Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі марки «ВАЗ 21063» з номерним знаком НОМЕР_1 виявлені наступні пошкодження: потертості бруду та пилу на передньому бампері на кришці капоту справа, деформовано кришку капоту справа.

Постановою слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області від 26 жовтня 2024 року автомобіль марки «ВАЗ 21063» з номерним знаком НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000085.

На думку колегії суддів, під час постановлення оскаржуваного рішення слідчий суддя мав достатні відомості про те, що автомобіль ВАЗ 21063 р/н НОМЕР_1 безпосередньо брав участь у ДТП, зберіг на собі її сліди, а отже він відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є речовим доказом у кримінальному провадженні, надав цим обставинам належну оцінку і прийняв законне та обґрунтоване рішення про арешт цього майна у такому статусі. Незастосування такого заходу могло потягти неможливість проведення слідчих дій та експертиз із використанням вилученого транспортного засобу з огляду на те, що він безпосередньо містить на собі сліди кримінального правопорушення.

Крім того приймається до уваги і те, що кримінальне провадження розпочато лише 28.10.2024 року та органу досудового розслідування необхідно провести низку запланованих процесуальних дій, а відсутність постанов про призначення експертизи, як про це зазначає адвокат в апеляційній скарзі, не вказує на відсутність необхідності у їх проведенні і на те, що вони не будуть призначені у межах строку досудового розслідування.

Посилання апелянта на відсутність необхідності в подальшому арешті майна не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді на час її постановлення, яка є предметом апеляційного перегляду, та можуть бути підставою для ініціювання процедури, передбаченої ст. 174 КПК України, а отже ці доводи не обґрунтовують апеляційні вимоги.

Апеляційні доводи про вік власника автомобіля ОСОБА_7 , те, що він буде позбавлений можливості пересуватись містом за допомогою свого об`єкту власності який він придбав, щоб забезпечити себе частиною комфорту, він змушений буде це робити користуючись міським транспортом, що значно ускладнить його життя, та, відповідно, і контактування зі своїми родичами та знайомими, колегія суддів вважає такими, що з урахуванням вищенаведених обставин не спростовують необхідності застосування у даному випадку такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт транспортного засобу.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку із чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000085 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4