УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

14 жовтня 2024 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання слідчого 3-го відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області лейтенанта ОСОБА_3 , погодженого прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2024р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого 3-го відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області лейтенанта ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

20 вересня 2024 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 19 вересня 2024 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000393 від 11.05.2024, у якому повідомлено про підозру ОСОБА_4 , про те, що він обґрунтовано підозрюється у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України. Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив за наступних обставин. Так, 24 лютого 2022 року о 5 годині президент російської федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні. Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. збройними силами рф, що діяли за наказом керівництва рф та збройних сил рф, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська рф вдерлися сухопутним шляхом на територію суверенної держави України. 24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, строк дії якого, відповідними Указами Президента, продовжено до 13.04.2024. Поряд з цим, 16.03.2022, у встановленому законодавством України порядку, набрав чинності Закону України № 2110-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення кримінальної відповідальності за виготовлення та поширення забороненої інформаційної продукції», відповідно до якого внесено зміни до Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 25-26, ст. 131), а саме його положення доповнено статтею 436 - 2. Незважаючи на викладене, у громадянина України ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 04.01.2024, виник та сформувався стійкий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році, які вчиняв за допомогою електронно-цифрових пристроїв, що перебували у його володінні. Так, громадянин України ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час, за допомогою технічних пристроїв, що перебували у його користуванні, під`єднаних до глобальної мережі Інтернет, зареєстрував обліковий запис у соціальній мережі «Facebook» з інтернет-профілем користувача, позначеного як « ОСОБА_8 » за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У подальшому, 04.01.2024протягом доби, у період часу із 00:00 по 23:59, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , поширив у своєму обліковому записі у соціальній мережі «Facebook» з інтернет-профілем користувача, позначеного як « ОСОБА_8 », публікацію із текстом: «,,ВОЙНА ПРИШЛА К НАМ НЕСПРОСТА", надавши можливість ознайомитись із ними необмеженій кількості осіб, де згідно з висновком експерта № 573 за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи від 11.07.2024 Сумського ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України містяться виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України. 18.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозруу поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України. У рамках досудового розслідування кримінального провадження, 18.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва проведено обшук у приміщені, яке розташоване, за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_4 , у ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Redmi Note 13 Pro НОМЕР_1 , IME1 НОМЕР_2 , IME2 НОМЕР_3 , флеш накопичувач «KEXIN 256 GB» та флеш накопичувач «hoco. 8GB». Того ж дня, зазначені речі оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у порядку передбаченим КПК України, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних тонших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. У вказаному випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його вилучили. На підставі викладеного, зважаючи на те, що у вказаних речах вилучених в ході проведення обшуку є предмети, які містять на собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, слідчий просив накласти арешт на майно, вилучене у ході проведення обшуку у приміщені, яке розташоване, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки Redmi Note 13 Pro НОМЕР_1 , IME1 НОМЕР_2 , IME2 НОМЕР_3 , флеш накопичувач «KEXIN 256 GB» та флеш накопичувач «hoco. 8GB».

В судове засідання слідчий з`явився, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання з`явився, вказав, що висновок експерта містить посилання на російськомовні джерела, що заборонено в Україні, у зв`язку з чим, просив визнати експертний висновок очевидно недопустимим доказом. Також, вказав, що у слідства було достатньо часу для огляду вилученого майна, тож не зрозуміло чому вони зволікають з цим. Вказав, що вилучене майно потрібно підозрюваному для користування, його зв`язку з зовнішнім світом. У зв`язку з чим просив у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Захисник ОСОБА_5 в судове засідання з`явилась, підтримала захисника ОСОБА_6 та просила визнати очевидно недопустимим доказом висновок експерта, оскільки він отриманий незаконно. Також вказала, що на її думку клопотання про арешт майна не уповноважений розглядати слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва оскільки у бланку Постанови про створення групи слідчих адреса слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області зазначена: м. Київ, вул. Аскольдів, 3-А, що розташована у Печерському районі м. Києва. Крім того, вказала, що постанова про визнання речовим доказом не відповідає вимогам КПК України, не зазначено підстави. Також, зазначила, що в неї є інформація щодо завершення досудового розслідування, тож не зрозуміло яка мета накладення арешту на майно, якщо на цей час були вчинені всі слідчі дії.

Підозрюваний в судове засідання з`явився, підтримав позицію своїх захисників, вказав, що без телефону йому складно спілкуватись з прихожанами, вказав, що під час обшуку він казав, що не все розуміє, тому що є громадянином Германії, телефон надав добровільно, пароля на телефоні не було, на флешках є виключно фото, які є в телефоні.

Вислухавши учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000393, 11.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 436 - 2; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: ОСОБА_4 , на власній сторінці в соціальній мережі «Facebook» поширює інформаційні матеріали, які містять у собі висловлювання, спрямовані на виправдовування збройної агресії російської федерації проти України; повідомлено про підозру ОСОБА_4 (а.с. 6).

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_4 повідомлено про те, що він обґрунтовано підозрюється у поширенні матеріалів у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 536 - 2 КК України (а.с. 85 - 93).

Також, на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, слідчим додано до клопотання Доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій (в порядку ст. ст. 39, 40, 41КК України (а.с. 11 - 12), Листи Управління контрозвідувальних заходів з протидії посяганням на територіальну цілісність України Департаменту захисту національної державності СБУ (Вих. №5/3/3-8481 від 29 травня 2024 року, №5/3/3-12127 від 07 серпня 2024 року) (а.с. 13 - 15), Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №38944775 від 06.08.2024 року, №389844982 від 06.08.2024 року, №389845080 від 06.08.2024 року (а.с. 16 - 20), Протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 16 серпня 2024 року (а.с. 22 - 26), Протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 19 серпня 2024 року (а.с. 27 - 31), Постанову про призначення експертизи від 29 травня 2024 року (а.с. 33 - 35), Висновок експерта №573 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико - текстуальної) експертизи мовлення за кримінальним провадженням №0000393 від 11.05.2024 року (а.с. 39 -56), Протокол огляду від 28 травня 2024 року (а.с. 57 - 65), Протокол огляду від 28 травня 2024 року (а.с. 66 - 74), Протокол огляду від 28 травня 2024 року (а.с. 75 - 83), Протокол огляду від 18 вересня 2024 року (а.с. 107).

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року (справа №760/19277/24) клопотання слідчого 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про проведення обшуку в рамках кримінального провадження №0000393 від 11.05.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ст. 436-2 КК України, було задоволено, надано дозвіл слідчим слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області - ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також іншим слідчим, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні на обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві власності зареєстроване на релігійній організації - «Київський Свято-Введенський чоловічий монастир Української православної церкви», код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , де проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення злочину та відшукання і вилучення знарядь кримінального правопорушення, зокрема: мобільних телефонів, комп`ютерів, ноутбуків, системних блоків, дискет, дисків, флеш-накопичувачів, планшетних комп`ютерів, модемів та інших паперових, електронних та магнітних носіїв інформації, які містять на собі відомості щодо вчинення кримінального правопорушення. Крім того, документів, які свідчать про замовлення та виконання вказаних злочинів, що можуть бути доказами під час судового розгляду, а також інших речей та документів, що мають значення для кримінального провадження та можуть бути використані самостійно або в сукупності з іншими доказами як докази, в тому числі докази злочинних зв`язків співучасників, розподілення функцій між ними, планування та узгодженості їх спільної злочинної діяльності. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (а.с. 94 - 96).

Як вбачається з протоколу обшуку від 18.09.2024 року в ході обшуку, проведеного у приміщені, яке розташоване, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_4 , виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон марки Redmi Note 13 Pro НОМЕР_1 , IME1 НОМЕР_2 , IME2 НОМЕР_3 , флеш накопичувач «KEXIN 256 GB» та флеш накопичувач «hoco. 8GB» (а.с. 97 - 106).

Постановою про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 18 вересня 2023 року, визначено речовим доказом у кримінальному провадженні №0000393, мобільний телефон марки Redmi Note 13 Pro НОМЕР_1 , IME1 НОМЕР_2 , IME2 НОМЕР_3 , флеш накопичувач «KEXIN 256 GB» та флеш накопичувач «hoco. 8GB» (а.с. 108 - 109).

Слідчим суддею встановлено, що постанова про визнання предметів речовими доказами від 18 вересня 2024 року складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини, відповідно до положень ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина містить у собі зміст обставин, які є підставами для постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на КПК України. Слідчий діяв в межах своїх повноважень, передбачених ст. 40 КПК України.

Таким чином, твердження захисника ОСОБА_5 про невідповідність постанови про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 18 вересня 2024 року вимогам КПК України, не знайшли свого підтвердження.

Що стосується клопотання захисників про визнання очевидно не допустимим доказом висновок експерта №573 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико - текстуальної) експертизи мовлення за кримінальним провадженням №0000393 від 11.05.2024 року слідчий суддя зважає на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року №4038-XII, судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження.

Згідно до статті 4 Закону України «Про судову експертизу», незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються: визначеним законом порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи; існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду; створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; можливістю призначення повторної судової експертизи; присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.

Як вбачається з п.1.2.13 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Відповідно до п. п. 10 - 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 року №8, зі змінами і доповненнями, судам слід мати на увазі, що первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. За змістом ст. 75 КПК чи ст. 61 ЦПК додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові. У випадках, коли виникає необхідність провести дослідження нових об`єктів або щодо інших обставин справи, суд призначає нову експертизу, яка не є додатковою. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Як вбачається з пояснень захисника ОСОБА_5 , наданих в судовому засідання, сторона захисту до цього часу у кримінальному провадженні №0000393 від 11.05.2024 року з приводу проведення додаткової або повторної експертизи не зверталась. Відповідні клопотання підготовлені, але ще не були подані станом на момент розгляду клопотання слідчим суддею.

Крім того, відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

При цьому, відповідно до п. п. 18, 22 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду; слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду; суд першої інстанції - місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, КПК України не ототожнює поняття слідчого судді та суду.

Крім того, слідчий суддя враховує те, що статтею 89 КПК України врегульовано питання визнання доказів недопустимими саме судом під час судового розгляду.

Слідчий суддя також зважає на те, що стандарт доказування при здійсненні слідчим суддею судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування відрізняється від стандарту доказування, який має застосовуватись судом під час судового розгляду.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що питання визнання відповідного доказу недопустимим та/або очевидно недопустимим є дискрецією суду при розгляді кримінального провадження в порядку встановленому КПК України.

З приводу підсудності клопотання слідчому судді Солом`янського районного суду м. Києва, слідчий суддя зважає на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи досудове розслідування кримінального провадження здійснює слідче управління ГУ СБ України в м. Києві та Київській області.

При цьому, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням ГУ СБ України в м. Києві та Київській області () є: 03113, Україна, місто Київ, проспект Берестейський, будинок, 55/2 (Солом`янський район м. Києва).

Відповідно до ст. 93 ЦК України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Таким чином, клопотання про арешт майна підсудне слідчому судді Солом`янського районного суду м. Києва, тож порушення вимог КПК України при зверненні з клопотанням про арешт майна до слідчого судді Солом`янского районного суду м. Києва слідчим суддею не встановлено

На підставі вищевикладеного слідчим суддею було встановлено, що клопотання відповідає вимогам статті 171 КПК України, до клопотання додані копії документів, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання та доданих до нього документів вбачається, що майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку 18.09.2024 року у приміщені, яке розташоване, за адресою: АДРЕСА_1 , було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Слідчий звернувся до слідчого судді у строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене вище майно з метою збереження речових доказів.

Таким чином, клопотання слідчого 3-го відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області лейтенанта ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, та додані до нього матеріали,містять у собі підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна на вилучені речі та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст. 171 КПК України.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням введеного в Україні воєнного стану, принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та зашкодити інтересам держави.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого 3-го відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області лейтенанта ОСОБА_3 , погодженого прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2024р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку 18.09.2024 року у приміщені, яке розташоване, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки Redmi Note 13 Pro НОМЕР_1 , IME1 НОМЕР_2 , IME2 НОМЕР_3 , флеш накопичувач «KEXIN 256 GB» та флеш накопичувач «hoco. 8GB».

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 18 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1