ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 листопада 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Вказана скарга надійшла до Вищого антикорупційного суду 25.10.2024 року і на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді була передана на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 .

1.Зміст поданої скарги

У своїй скарзі адвокат зазначає, що 25.10.2024 року, що він в інтересах ОСОБА_4 до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури із заявою про можливе вчинення злочину колишнім Головою Державного агентства України з управління зоною відчуження ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Вказана заява від 08.10.2024 була отримана уповноваженою особою САП 16.10.2024, на підтвердження чого долучено відомості з офіційного сайту АТ «Укрпошта».

Водночас, у порушення положень ст. 214 КПК України відомості про кримінальне правопорушення не внесені до ЄРДР у строк, що свідчить про очевидний факт бездіяльності уповноважених осіб САП.

На обгрунтування заяви про вчинення злочину адвокат зазначив, що у провадженні ГСУ ДБР перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 364, ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 190 КК України, яке наразі розглядається у Печерському районному суду м. Києва. За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_4 не мав права на увільнення від виконання обов`язків директора ДП «КОТІЗ», оскільки добровільно уклав контракт на проходження військової служби у Службі безпеки України, а тому не міг продовжувати до 15.03.2023 продовжувати виконувати свої службові обов`язки.

Втім, заява на увільнення ОСОБА_4 була затверджена Наказом від 11.06.2019 №87-ОС Головою Державного агентства України з управління зоною відчуження ОСОБА_5 , тобто ним прийнято рішення, на підставі якого у період з 11.06.2019 по 02.03.2021 на картковий рахунок ОСОБА_4 перераховано грошові кошти у вигляді середньомісячної заробітної плати на загальну суму 3 295 513 гривень.

На переконання адвоката, колишній Голова ДАЗВ ОСОБА_5 , діючи умисно, будучи службовою особою, зловживаючи службовим становищем, з метою одержання ОСОБА_4 неправомірної вигоди, а саме: безпідставно нарахування останньому у вигляді середньомісячної заробітної плати за час увільнення з посади директора ДП «ЦОТІЗ» на час проходження військової служби у СБ України, використовуючи службове становище незаконно видав Наказ від 11.06.2019 №87-ОС про увільнення ОСОБА_4 .

Враховуючи вказане, у своїй скарзі адвокат просить суд зобов`язати уповноважену особу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури внести до ЄРДР відомості, викладені в його заяві про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

2.Позиція учасників судового засідання

У судовому засідання адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги своєї скарги.

Прокурор САП ОСОБА_6 надіслав свої заперечення проти вказаної скарги, вказуючи, що такі факти є предметом судового розгляду у кримінальному провадженні №011044, у якому прокурори САП не здійснюють функції прокурорів. Тому прокурор вважає, що оцінка викладених фактів належить до компетенції суду. Натомість, заява не містить відомостей, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, розслідування якого відноситься до підслідності детективів НАБУ.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, право на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні серед іншого можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання ними заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п.4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізує її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п. 1. ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

З поданої скарги та долученої до неї заяви вбачається, що у провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 364, ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 190 КК України. як вбачається із заяви, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 не маючи права на увільнення від виконання обов`язків директора ДП «КОТІЗ», оскільки добровільно уклав контракт на проходження військової служби у Службі безпеки України, продовжував до 15.03.2023 виконувати свої службові обов`язки та отримувати заробітну плату.

Натомість, адвокат зазначає, що заява на увільнення ОСОБА_4 була затверджена Наказом від 11.06.2019 №87-ОС Головою Державного агентства України з управління зоною відчуження ОСОБА_5 , тобто ним прийнято рішення, на підставі якого у період з 11.06.2019 по 02.03.2021 на картковий рахунок ОСОБА_4 перераховано грошові кошти у вигляді середньомісячної заробітної плати на загальну суму 3 295 513 гривень.

Таким чином, заявник вважає, що у діях ОСОБА_5 наявні ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

На переконання слідчого судді, вказана заява не містить відомостей, які б відповідали ознакам злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. Натомість, у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, які зроблені заявником, без належного обґрунтування таких тверджень. У той же час, заява не містить відомостей про те у чому полягав корисливий мотив та якими повноваженнями зловживав ОСОБА_5 під час винесення Наказу про увільнення.

Більше того, слід зауважити, що фактично заявник вказує, що інкриміновані йому дії були вчинені іншою особою, фактично заперечуючи пред`явлене обвинувачення. Слідчий суддя вважає, що оспорювання пред`явленого обвинувачення та доведення невинуватості, зокрема надаючи докази причетності інших осіб має бути оцінкою складу суду, на розгляді якого перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , а самих лише припущень заявника та незгоди з процесуальними рішеннями недостатньо для висновку про наявність кримінальних правопорушень, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування. У даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій ОСОБА_4 .

У цьому контексті, слідчий суддя наголошує, що оцінка законності та обґрунтованості рішень, вирішення питання про винуватість чи невинуватість осіб у справі, яка вже перебуває на стадії судового провадження, належить до повноважень складу суду, визначеного для розгляду відповідного кримінального провадження. Викладені у заяві доводи очевидно потребують аналізу низки взаємопов`язаних рішень та дій у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 і вимагають оцінки заперечень сторони обвинувачення на такі зауваження, оцінка таких доводів безпосередньо впливає на висновки щодо допустимості та належності зібраних у такому провадженні доказів, а тому має здійснюватися лише визначеним для його розгляду складом суду на стадії судового провадження в порядку, визначеному КПК України.

Заявник, подаючи відповідну заяву про вчинення кримінальних правопорушень та звертаючись до слідчого судді зі скаргою на невнесення в ЄРДР відомостей по такій заяві, намагається обійти встановлений законодавством порядок розгляду судової справи та викладення позиції сторони захисту. Такі дії заявника не відповідають цілям та меті, для досягнення яких законодавцем передбачено механізм оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.

Тому, на переконання слідчого судді, ініціювання кримінального провадження за відповідними фактами може призвести до безпідставного залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також необґрунтованого витрачання сил і засобів правоохоронних та судових органів.

Враховуючи викладене, слідчий суддя констатує відсутність стверджуваної заявником бездіяльності з боку уповноважених осіб НАБУ, що є підставою для відмови у задоволенні його скарги.

Керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

1.Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення,- залишити без задоволення.

2.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1