Справа №712/8691/23
Провадження № 1-кп/712/292/24
24 липня 2024 року м.Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Білозір`я, Черкаського району, Черкаської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючої, незаміжньої, маючої дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2022 за ч.4 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,
ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання без мети збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін,діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу, місці та спосіб, умисно придбала без мети збуту десять поліетиленових пакетів із психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін,та з моменту придбання зберігала її при собі до 16.02.2023.
В подальшому, 16.02.2023 ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , була помічена та зупинена працівниками поліції, яким під час спілкування повідомила, що має при собі заборонені речовини, а тому була затримана у порядку ст.298-2 КПК України. Після цього на місце події було викликано працівників слідчої оперативної групи Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, по приїзду якої, 16.02.2023 у період часу з 15 год. 06 хв. до 15 год. 27 хв. у присутності понятих та захисника затримана добровільно видала, а саме дістала з правої кишені куртки, десять пакетів із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновків експертів №СЕ-19/124-23/2046-НЗПРАП від 26.05.2023 містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін, масою 1.416 г,та №СЕ-19/124-23/2048-НЗПРАП від 19.07.2023 містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін, масою - 0.451 г. Загальна маса амфетаміну (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 1.867 г.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах.
У судовому засіданні 21.05.2024 ОСОБА_5 вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала в повному обсязі та підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, погодилася з правовою кваліфікацією своїх дій. ОСОБА_5 показала, що вона придбала і зберігала амфетамін для власного вживання без мети збуту. Вдень 16.02.2023 на бульварі Шевченка вона була зупинена працівниками поліції, яким під час спілкування повідомила, що має при собі заборонені в обігу речовини амфетамін; в подальшому у неї вилучено 10 поліетиленових пакетиків з амфетаміном. Під час затримання був присутній захисник. ОСОБА_5 зазначила, що в той час вона була наркозалежна, придбавала амфетамін для власного вживання; нині не вживає наркотичні та психотропні речовини. ОСОБА_5 щиро розкаювалась у вчиненому, запевняла, що подібне більше не повториться. Додатково вказала, що нині вона працює фасувальником овочів в ПрАТ «Фрау Марта»; має трьох малолітніх дітей, проте на початку 2023 року була позбавлена батьківських прав.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 .
Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту у великих розмірах.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд керується положеннями ст.ст. 65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд приймає до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
ОСОБА_5 раніше судима за злочини проти власності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, тяжкими захворюваннями не страждає, незаміжня, має дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01.02.2023 ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2022 ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначено їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно з абз.4 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з положень ч.2 ст.75 КК України, а також зі змісту ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №127/25037/17 (провадження №51-4700км20), у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку… Отже, суди попередніх інстанцій не врахували, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Таким чином, судом не встановлено підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частина четверта статті 71 КК України визначає, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, суд на підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднує невідбуте покарання за попереднім вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2022, та визначає ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не обирався та підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлено не було.

В порядку ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченої необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз в загальній сумі 3107 грн. 00 коп., а саме: за висновками експерта №СЕ-19/124-23/2046-НЗПРАП від 26.05.2023 в сумі 1912,00 грн.; №СЕ-19/124-23/2048-НЗПРАП від 19.07.2023 в сумі 1195,00 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2022, з покаранням призначеним за цим вироком суду, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 3107 (три тисячі сто сім) гривень 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 10 поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною, яка містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 1.867 г, що передані на зберігання до кімнати збереження речових доказів при Черкаському районному управлінні поліції ГУНП в Черкаській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1