Справа 758/9432/22 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1616/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001735 від 29 серпня 2022 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, неодруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого пекарем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Подільського районного суду міста Києва від 30.11.2021 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт, які відпрацьовані в повному обсязі;

засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , у період дії воєнного стану, 28 серпня 2022 року, приблизно о 03 годині 26 хвилин, перебуваючи біля приміщення кав`ярні «Старкап», що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, таємно, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав, біля вхідних дверей кав`ярні, відеокамеру, що належить ОСОБА_9 та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3 608 грн.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через суворість. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного. Так, судом не враховано, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності», працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, негативних характеристик за місцем проживання немає, допомагає матері у побуті та матеріальному забезпеченні, а також те, що вказаним злочином жодної матеріальної шкоди потерпілій не було завдано, оскільки камера одразу була повернута власнику. Крім того, судом не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в три роки, із покладанням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, в решті вирок залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, підтвердив її доводи та просили її задовольнити;

обвинуваченого, який підтримав подану захисником апеляційну скаргу, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

прокурора, який апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою та просив залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги, відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України, колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не грунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Цих вимог закону при призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Так, при вирішенні питання про покарання обвинуваченого суд першої інстанції врахував те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин. Судом у повній мірі були враховані дані про особу обвинуваченого, у тому числі і його характеристики, а також те, що він раніше судимий, за корисливий умисний злочин, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, але перебуває на обліку у лікарня-нарколога, неодружений, на утриманні дітей немає, має постій місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, працевлаштований. Крім того, у якості обставини, яка пом`якшувала покарання ОСОБА_8 суд визнав його щире каяття, і встановив, що відсутні обставини, які б обтяжували покарання.

Сукупність наведених обставин привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим суд, із урахуванням положень як закону України про кримінальну відповідальність, так і з урахуванням кримінального процесуального закону призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, належним чином мотивувавши своє рішення. При цьому, суддя місцевого суду обґрунтовано прийшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства.

Із указаними висновками колегія суддів погоджується повною мірою.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом вироку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, на які послався захисник у апеляційній скарзі судом першої інстанції при вирішенні питання про покарання були враховані із належною повнотою, що дало суду першої інстанції обґрунтовані підстави призначити обвинуваченому покарання, відповідно до мінімальної межі санкції ч.4 ст.185 КК України.

На думку колегії суддів, вид та розмір призначеного покарання відповідає як тяжкості вчиненого злочину, так і особі обвинуваченого. Призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги в частині наявності обставини, яка відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшувала покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, не грунтуються на матеріалах кримінального провадження. Як вбачається із вироку, судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції був проведений за правилами ч.3 ст.349 КПК України, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які учасниками судового розгляду не оспорювались. Серед обставин, які за правилами ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження не підлягали доказуванню у ході судового провадження у першій інстанції були зокрема: подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, тобто обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч.1 ст.91 КПК України.

Щодо доводів захисника про відсутність матеріальної шкоди у зв`язку із поверненням відеокамери потерпілій. Так, колегія суддів у цій частині враховує те, що ОСОБА_8 визнаний винним у крадіжці чужого майна, у зв`язку із чим мав можливість розпорядитись товаром на свій розсуд. Будь-яких даних про те, що ОСОБА_8 вчинив крадіжку на стадії замаху, що підтверджувало би доводи захисника у цій частині, матеріали кримінального провадження не містять.

Належних доводів для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання шляхом застосування ст. 75 КК України захисником у апеляційній скарзі не наведено і підстав для цього у ході апеляційного розгляду не встановленою. Це указує на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

____________________ __________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4