Справа № 697/2079/24
Провадження № 1-кп/697/234/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Канів Черкаської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка, Вовчанського району, Харківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 18.06.2013 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, 10.04.2018 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого 28.12.2019 по відбуттю строку покарання, у відповідності до ст. 89 КК України маючого не зняту і не погашену судимість,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 09.09.2024, близько 14.00 год., прибув на територію об`єкта природно-заповідного фонду, а саме: до лісового масиву, в межах території острівної природоохоронної дільниці лісового обходу № 5, в кварталі № 5, у виділі № 31 Канівського природного заповідника навчально-наукового центру «Інституту біології та медицини» Київського національного університету імені Тараса Шевченка, в адміністративних межах АДРЕСА_2 , де діючи незаконно, з прямим умислом, не маючи відповідних дозволів на вирубку деревини, всупереч Положення про Канівський природний заповідник, ст. 16 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст. ст. 69, 70 Лісового кодексу України, п. п. 2, 3, 9 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», згідно яких використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком/ордером, який видається у межах території та об`єктів природно-заповідного фонду за погодженням з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, не маючи дозволу на здійснення лісорубних робіт, за допомогою ручної пилки, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, вчинив порубку трьох сироростучих дерев породи «В`яз шорсткий» діаметром відповідно 5,0 сантиметри, 4,5 сантиметри та 3,0 сантиметри, чим спричинив шкоду державним інтересам, так як зрубані дерева відносяться до основних лісоутворюючих порід, що призвело до зменшення повноти вказаного масиву, а також до знищення дерев.

Вказаними злочинними діями ОСОБА_4 було завдано шкоди державі в особі Канівського природного заповідника навчально-наукового центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 681 гривня.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев, вчинена у заповіднику.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, обставини, викладені у обвинувальному акті підтвердив, показав суду, що 09.09.2024 прибув на територію Канівського природного заповідника, де за допомогою ручної пилки, спиляв три сироростучі дерева породи «В`яз шорсткий», які хотів використати їх у власному господарстві. Дозволів на їх порубку він не мав. У скоєному щиро кається, шкоду відшкодував повністю.

Представник потерпілого Канівського природного заповідника навчально-наукового центру «Інститут біології та медицини» Київського національного університету імені Тараса Шевченка ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє, оскільки ОСОБА_4 завдані збитки відшкодував повністю під час досудового розслідування, просить застосувати до обвинуваченого міру покарання на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, які вважають, що вказане кримінальне провадження доцільно розглянути відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого та ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не здобуто.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Також суд роз`яснив, що учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 доведено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев, вчинена у заповіднику.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття у скоєному, добровільне відшкодування завданої шкоди.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

Відповідно до вимог КК України, покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Суд враховуючи зазначені вище обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 , покарання в межах санкції статті, за яким він обвинувачується, у вигляді обмеження волі, без реального відбування покарання із застосування іспитового строку, так як вказане покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Питання речових доказів у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.09.2024 на речові докази слід скасувати.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.09.2024 на три стовбури дерева виду «В`яз шорсткий» та металеву ручну пилку - скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- металеву ручну пилку, яка передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області знищити;

- три стовбури дерева виду «В`яз шорсткий», які передано на зберігання представнику Канівського природного заповідника Київського національного університету імені Тараса Шевченка, майстру з охорони природи Канівського природного заповідника ОСОБА_6 - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1