ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2121/24 Справа № 220/1599/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м.Кривий Ріг

31.07.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з ДУ «Дніпровська УВП № 4» Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2024р., яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полтавка, Миколаївської області, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та до затримання фактично мешкав в АДРЕСА_1 , утримується в умовах гауптвахти

визнано винуватим за п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років

за участю захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим за п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років.

Вирок суду оскаржено захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого, який не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності його винуватості, кваліфікації дій не погодився із призначеним йому покаранням, вважаючи його надто суворим;

- прохає врахувати, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, щиро розкаявся у вчиненому, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, тривалий час знаходився в умовах бойових дій, що не могло не вплинути на психічний стан обвинуваченого, у вчиненому щиро покаявся, потерпілими позов не був заявлений;

- вважає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 50, 65 КК України неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність;

- прохає оскаржуваний вирок змінити, призначити обвинуваченому більш м`яке покарання.

Потерпілі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не прибули, від представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності, заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та прохали її задовольнити, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, прохав вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Оскаржуваним вироком обвинувачений визнаний винуватим у тому, що він будучи призваним за мобілізацією у ЗСУ на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022р. «Про загальну мобілізацію» та 07.03.2023р. призначений на посаду старшого водія роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , 13.07.2023р., перебуваючи на місці тимчасового розташування підрозділу на ділянці місцевості поблизу східної околиці АДРЕСА_2 , ввечері після 19 год. 30 хв. вживав алкогольні напої разом із матросом ОСОБА_12 , призначеним на посаду кочегара польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 , старшим сержантом ОСОБА_13 , призначеним на посаду командира 2-кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_3 , майором ОСОБА_14 , призначеним на посаду заступника командира батальйону з озброєння - начальника технічної частини військової частини НОМЕР_3 . Під час спільного вживання алкогольних напоїв, приблизно о 22 годині 30 хвилин між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_15 на вказаній вище ділянці місцевості виник словесний конфлікт, в процесі якого потерпілий ОСОБА_16 образив обвинуваченого та наніс йому один удар рукою у область обличчя, що потягло обурення та образу у обвинуваченого через відчуття ним фізичної болі та приниження перед іншими військовослужбовцями, внаслідок чого обвинувачений став намагатися ударити потерпілого ОСОБА_15 у відповідь, але йому це не дозволив зробити ОСОБА_14 , який їх розборонив.

У цей момент у обвинуваченого, що перебував у збудженому та розлюченому на ґрунті виниклих неприязних відносин, обумовлених станом алкогольного сп`яніння, з помсти, виник раптово умисел на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_15 .

Для реалізації свого умислу обвинувачений пішов до палатки, в якій тимчасово мешкав, звідки взяв видану та закріплену за ним у зв`язку з проходженням військової служби за мобілізацією, тобто використовуючи умови воєнного стану, бойову нарізну вогнепальну зброю - автомат Калашникова зі складним прикладом, укорочений «АКС-74У» № НОМЕР_4 , 1991р., споряджений магазином з бойовими патронами калібру 5,45 мм у кількості 30 шт., який привів у бойову готовність, тобто зняв його з запобіжника та поставив перевідник на автоматичну стрільбу - (АВ), відвів затворну раму назад до упору й різко відпустив її, дославши тим самим патрон до патронника, після чого направився у напрямку транспортного засобу марки ЗІЛ військовий номер « НОМЕР_5 », де, як йому було відомо, знаходився потерпілий ОСОБА_15 .

При цьому, обвинуваченому достовірно відомо властивості застосованої зброї - автомату «АКС-74У», його характеристику, властивості, від якої інші особи попадають під зону враження убійної дії, внаслідок чого він розумів, що небезпека для життя інших людей від застосування цієї зброї є реальною.

13.07.2023р. приблизно о 22 год. 40 хв., перебуваючи від потерпілого ОСОБА_15 на незначній відстані, близько 8 метрів, почувши його голос та побачивши силует потерпілого ОСОБА_15 біля транспортного засобу марки ЗІЛ військовий номер « НОМЕР_6 », обвинувачений, будучи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою умисного вбивства потерпілого ОСОБА_15 , усвідомлюючи, що застосовує такий спосіб умисного убивства, який є небезпечним для життя інших людей, які перебувають недалеко від потерпілого ОСОБА_15 , у т.ч. ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , оскільки попадають під зону враження вбивчої дії бойової нарізної вогнепальної зброї - автомату Калашникова зі складним прикладом, укороченого «АКС-74У» № НОМЕР_4 , тобто можуть отримати вогнепальні поранення у життєво важливі органи, від чого настане їх смерть, передбачаючи, ці суспільно небезпечні наслідки, свідомо припускаючи їх настання, але байдуже ставлячись до них, тримаючи автомат у двох руках, вказівним пальцем правої руки, натиснув на спусковий гачок, здійснивши 30 пострілів чергою із вказаної вогнепальної зброї у життєво важливі органи потерпілого ОСОБА_15 з метою заподіяння йому смерті.

Від протиправних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_15 заподіяно рани лобної області, дірчаті переломи кісток черепа, руйнування лівої лобної долі головного мозку, рани передньої поверхні грудної клітини, рани живота, рану лівої нирки, рани задньої поверхні грудної клітини, рани правої та лівої легені, рани лівої та правої половини попереку, рану правої сідниці, рани правого плеча, рану правого передпліччя, рани правого стегна, рани лівої гомілки, які утворились від одинадцяти дій компактних снарядів (куль), які володіли високою кінетичною енергією та пробивною дією, що могли бути випущені з ручної вогнепальної зброї.

Від вогнепальних проникаючих наскрізних кульових поранень голови, грудної клітини, живота та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів, які ускладнилися травматичним шоком, кровотечею, набряком легень та головного мозку, настала смерть потерпілого ОСОБА_15 .

Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_14 потрапив під зону враження вбивчої дії бойової нарізної вогнепальної зброї - автомату Калашникова зі складним прикладом, укороченого «АКС-74)» N?5 13728, застосованої обвинуваченим, який усвідомлював, передбачав та свідомо припускав настання таких наслідків від своїх протиправних дій, потерпілому ОСОБА_14 заподіяно рани передньої поверхні грудної клітини, рани живота, рани живота, рани бічної поверхні лівої половини грудної клітини, рани задньої поверхні грудної клітини, рану лівої половини попереку, рану лівої сідниці, рани правого плеча, рану лівого передпліччя, рани правої та лівої легені, рану верхівки серця, рану правої долі печінки, рани брижі товстої кишки кишківника, від дев`яти дій компактних снарядів (куль), які володіли високою кінетичною енергією та пробивною дією, що могли бути випущені з ручної вогнепальної зброї.

Від вогнепальних проникаючих наскрізних кульових поранень грудної клітини, живота та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів, які ускладнилися травматичним шоком, кровотечею, набряком легень та головного мозку настала смерть потерпілого ОСОБА_14 .

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_12 потрапив під зону враження вбивчої дії бойової нарізної вогнепальної зброї - автомату Калашникова зі складним прикладом, укороченого «АКС-74У» N?513728, застосованої обвинуваченим, який усвідомлював, передбачав та свідомо припускав настання таких наслідків від протиправних дій, останньому заподіяно вогнепальні рани правого передпліччя зі стороннім тілом металевої щільності, які потребують для свого загоєння та лікування терміну понад 21-н день (3-х тижнів), утворились від одної пробивної дії кулі, випущеної з вогнепальної зброї.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за п.п.1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, а також за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статі 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирок оскаржений захисником в інтересах обвинуваченого в частині призначення покарання, фактичні обставини справи, кваліфікація вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, доведеність його винуватості в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому вирок відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції із дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України належним чином врахував особу обвинуваченого, який раніше не був судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має мати інваліда 3-ї групи, задовільно характеризується за місцем мешкання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , за місцем служби характеризується посередньо, має нагороду грамотою командира військової частини НОМЕР_7 «За сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, старанність, ініціативу та з нагоди святкування Дня морської піхоти України» від 23.05.2023р., є безпосереднім учасником бойових дій при відсічі збройній агресії рф. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав його щире каяття, оскільки обвинувачений висловлював жаль з приводу вчиненого, та активно сприяв розкриттю злочину, на досудовому розслідуванні не відмовлявся від дачі показань, приймав участь у слідчому експерименті, в ході якого детально розповів про всі обставини кримінальних правопорушень. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом першої інстанції визнав вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. Також суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілих, які не наполягали на призначенні обвинуваченому максимально суворого покарання у виді довічного позбавлення волі.

Визначаючи вид і розмір покарання суд першої інстанції також керувався тим, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання: за п.п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строком на п`ятнадцять років; за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, та остаточне покарання призначив підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені висновки суду правильними, а саме що вид покарання, призначеного обвинуваченому, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується розміру призначеного обвинуваченому покарання то він, на думку суду апеляційної інстанції, також відповідає вимогам ст. 65 КК України. Так санкція кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 115 КК України має альтернативний характер та передбачає позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Судом першої інстанції призначено обвинуваченому покарання у максимальне строкове покарання у межах санкції цієї статті, з урахуванням фактичних обставин справи, невідворотних наслідків вчиненого обвинуваченим, їх тяжкість, відомостей про особу обвинуваченого, які наведені вище, з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, також суд першої інстанції врахував позицію потерпілих, які не наполягали на призначенні обвинуваченому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, оскільки обвинуваченим вчинено умисний особливо тяжкий злочин проти здоров`я та життя трьох осіб, яке є невід`ємним правом людини відповідно до ст. 3 та ст. 27 Конституції України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме сукупність всіх обставин, що його характеризують, зокрема загибель двох потерпілих та отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості третім потерпілим, який перебував у зоні ураження пострілів автомата, та не отримав смертельних поранень за випадковим збігом обставин, та вважає, що лише позитивні відомості про особу обвинуваченого, його поведінка при досудовому розслідуванні та під час судового розгляду щодо визнання своєї винуватості, сприяння розкриттю злочину, та ненаполягання потерпілих на максимальній мірі покарання у виді довічного позбавлення волі стали ключовими чинниками для непризначення обвинуваченому такого покарання.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги захисника, що призначене судом покарання є надто суворим, обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, щиро розкаявся у вчиненому, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, тривалий час знаходився в умовах бойових дій, що не могло не вплинути на психічний стан обвинуваченого, у вчиненому щиро покаявся, потерпілими позов не був заявлений, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 50, 65 КК України неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням, підстави для його зміни в частині призначеного обвинуваченому покарання судом апеляційної інстанції не встановлені.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407. 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років - залишити без задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді