Дата документу 30.09.2024Справа № 554/6838/24
Провадження № 1-кп/554/1174/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2024 р. м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтави, громадянин України, українець, не працюючий, з повною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

-29.12.1992 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 8 Указа Президента України від 17.08.1992 року від покарання звільнити;

-26.12.1994 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 206 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України виконання вироку відстрочити на 1 рік 6 місяців;

-15.05.2003 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 309, ст. 76 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік;

-- 20.02.2006 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік;

-20.08.2008 Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 309, ст. 76 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік;

-12.07.2011 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 289, ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі;

-11.07.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 76 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік;

- 18.06.2020 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження №0000903 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про відмову від угоди про визнання винуватості та про закриття кримінального провадження. Клопотання обґрунтоване тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченим 24.05.2024 року, вказаним правопорушенням потерпілому завдано матеріального збитку на суму 2678 грн. 33 коп. Надалі, 28 червня 2024 року між прокурором та підозрюваним на той час, в присутності захисника було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. Обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості 01.07.2024 року було скеровано до суду. Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП. Враховуючи норми Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, а також вимоги ч.2 ст. 4, ч.1 ст. 5 КК України, вартість завданої шкоди вчиненим кримінальним правопорушенням станом на день розгляду кримінального провадження судом може бути підставою лише для адміністративної відповідальності, тому просить прийняти відмову від угоди про визнання винуватості та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, просив закрити кримінальне провадження відносно нього, у зв?язку із декриміналізацією діяння.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора, просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи мається заява про розгляд кримінального провадження без її участі, претензій до обвинуваченого остання не має.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити заявлене клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24.05.2024 року у період часу з 12 до 15 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 діючи умисно, з корисливих мотивів та з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період дії запровадженого на всій території України згідно Указу Президента України та від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ воєнного стану, який продовжений згідно Указу Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України № 2738-XI від 16.11.2022, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав належний ОСОБА_6 , мобільний телефон виробника марки телефону марки «Xiaomi Redmi Note 9» об?ємом пам?яті 4/64 GB у корпусі синього кольору імеі1: НОМЕР_1 , іме2: НОМЕР_2 .

В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 2678 гривні 33 копійки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

28 червня 2024 року між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним, на той час ОСОБА_4 в присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив 24.05.2024 року, діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій в розмірі 2678 грн. 33 коп.

Станом на 2024 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Зі змісту ч.8 ст.284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний,обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному прядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно абз.5 ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

З вимог ч.ч.1,3 ст.479-2 КПК України вбачається, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Ураховуючи, те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 2678,33 грн., тобто ця сума була менша за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн., то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, а також, з урахуванням наданої згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження, роз?ясненню останньому наслідків закриття провадження, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, відмови в затвердженні укладеної угоди та закриття кримінального провадження відповідно до п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв?язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Стягнення процесуальних витрат, при звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності, КПК України не передбачено. З урахуванням викладеного, процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, 284, 315, 369-372, 479-2 КПК України, ст. ст. 3, 4, 5 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року,

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Полтавської оружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , підозрюваним на той час ОСОБА_4 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відмовити.

Клопотання процесуального прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000903 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Копію ухвали разом з копією обвинувального акту та реєстром матеріалів досудового розслідування направити Полтавському РУП ГУНП в Полтавській області для вирішення питання, пов?язаного із встановленням наявності чи відсутності підстав для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за відповідною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судові витрати по справі у сумі 1514,56 грн. віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави від 19.06.2024 р. справа №554/6344/24, провадження №1-кс/554/6801/2024.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: квитанція про закладення майна до ломбарду № 0 - зберігати у матеріалах справи; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9» - повернути законному власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1