Справа № 274/7397/21
Провадження №1-кп/0274/260/24
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2024 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станції Брюховецька Брюховецького району Краснодарського краю російської федерації, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, має інвалідність 3-ї групи внаслідок війни, працює водієм швидкої медичної допомоги, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
Неподалік будинку №78/16 вказаної вулиці водій ОСОБА_8 , проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, і в порушенні вимог пунктів 1.10 «Пішохідний перехід», 12.3, 12.4, 12.9-6, 18.1 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, не вжив заходів для зупинки транспортного засобу, внаслідок чого передньою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_11 , який здійснював перехід вказаної вулиці в межах дії дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 ПДР України з права на ліво по ходу руху вказаного автомобіля.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, садна лівої скроневої ділянки та чола, струс головного мозку, закритої травми тазу, перелом сідничної кістки зліва, забійних саден правої кисті, які відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_8 вимог пунктів 1.10 «Пішохідний перехід», 12.3, 12.4, 12.9-6, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесне ушкодження, водій ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст.286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Пояснив, що одразу після ДТП відвіз потерпілого до травмпункту, відшкодував шкоду в сумі 7000 грн, декілька разів відвідував хлопчика, купував фрукти. Також зазначив, що цивільний позов визнає частково, оскільки сам має на утриманні дитину з інвалідністю, просив суворо його не карати, щиро розкаявся у вчиненому.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що точної дати події не пам`ятає, зранку стояла на зупинці на перехресті вулиць Богданівської і Трудової в м. Бердичеві, чекала маршрутку. Бачила, як хлопчик швидко переходив дорогу на пішохідному переході, він побачив машину і почав перебігати, тоді вона почула стук. Марку і номер автомобіля не пам`ятає, зіткнення відбулося ближче до середини дороги. Автомобіль зупинився, вийшов водій, вона підбігла і просила хлопчика не вставати. Водій одразу взяв потерпілого на руки і вони разом зі свідком Колядою допомогли покласти дитину обвинуваченому в автомобіль, після чого поїхали до лікарні. Разом з ними до лікарні поїхав рідний брат потерпілого, який також був на місці події. Видимих ушкоджень на дитині не було.
Показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються.
Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, свідка ОСОБА_13 та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як необережній дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_11 .
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який є нетяжким злочином, особу винного, який щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та дитину з інвалідністю, є учасником бойових дій, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою з інвалідністю 3-ї групи внаслідок війни, часткове відшкодування шкоди потерпілому. За таких обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому відносно нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді обмеження волі на певний строк із звільненням його від відбування покарання з випробуванням та покладенням, передбачених ст.76 КК України, обов`язків з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк.
Законним представником потерпілого в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 200 000 грн.
Вирішуючи питання про заявлений у справі цивільний позов, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Судові витрати на залучення експерта слід покласти на обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбуття призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_11 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 4118 (чотири тисячі сто вісімнадцять) гривень 88 коп. за проведення судових експертиз.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч.2 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1