У Х В А Л А

02 серпня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

за участю: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування якої зокрема зазначив, що слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000770 від 05.10.2019 року, за його заявою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Вказував, що ним була отримана постанова слідчого від 21.06.2023 року про відмову у визнанні його потерпілим.

Вважав, що вказана постанова не є вмотивованою, так як не містить жодних підстав вважати його особою, якій не завдано моральна та фізична шкода.

Стверджував, що посилання слідчого на те, що станом на теперішній час в ході досудового розслідування не здобуто достатніх відомостей, які достовірно вказують на спричинення йому тілесних ушкоджень службовими особами органів поліції є безпідставними та необґрунтованими.

Так, слідчий не вказує, чому не допитав осіб, які можуть підтвердити, що у нього були тілесні ушкодження про які він вказував у раніше поданій заяві, хоча він зазначив адреси їх проживання.

Наголошував, що претензій до слідчого ОСОБА_4 (Дорош) у нього не має, оскільки вона його не била, він має претензії до іншого слідчого, яка не давала дозволу на його доставку до лікаря.

Посилаючись на викладене, керуючись зокрема ст.ст.55, 303, 307 КПК України, просив слідчого суддю: 1) визнати протиправну бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_5 щодо невизнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000770 від 05.10.2019 року та не ознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого, після подачі заяви про скоєння кримінального злочину та після подачі додаткових заяв щодо визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні; 2) скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000770 від 05.10.2019 року про відмову у визнанні потерпілим від 21.06.2024 року ОСОБА_3 , як таку, що не відповідає нормам чинного законодавства, а саме ст.ст.55, 110 КПК України; 3) зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_5 визнати його, ОСОБА_3 , потерпілим у кримінальному провадженні №0000770 від 05.10.2019 року.

В судовому засіданні заявник підтримав подану скаргу та просив її задовольнити. Додаткова пояснив, що жодного разу допитаним слідчим у якості потерпілого не був.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого.

В судове засідання слідчий не з`явився, про причини свого неприбуття слідчого суддю не повідомили. Заперечення на скаргу до суду не подав.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

3. Висновки слідчого судді.

Заслухавши заявника, ознайомившись зі скаргою та дослідивши додані до неї документи, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000770 від 05.10.2019 року, за його заявою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_6 від 21.06.2024 року, ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. При цьому, постанова слідчого мотивована зокрема тим, що станом на теперішний час в ході досудового розслідування не здобуто достатніх відомостей, які достовірно вказують на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 саме службовими особами Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, підстави для залучення останнього до кримінального провадження №0000770 від 05.10.2019 як потерпілого відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні, може бути зокрема фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Проте, під час судового розгляду, слідчим не доведено, що ним були застосовані всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування з метою виявлення обставин кримінального правопорушення, збору відповідних доказів для підтвердження або спростування обставин, викладених ОСОБА_3 . Зокрема, слідчому судді не надано будь яких належних та допустимих доказів того, що слідчим проводився допит ОСОБА_3 у якості потерпілого, під час якого були встановлені повні та достатні обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга ОСОБА_3 в частині скасування постанови слідчого є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя це, зокрема суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження, зокрема прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Частина ч.2 ст.307 КПК України передбачає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що в межах здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, вимоги заявника про визнання протиправною бездіяльність слідчого та зобов`язання слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні, тобто фактично прийняти певне процесуальне рішення є необґрунтованими та безпідставними, оскільки виходять за межі судового контролю під час досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

2. Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві від 21.06.2024 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000770 від 05.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України скасувати.

3. У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

4. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1