Справа № 756/5373/24
Номер провадження № 1-кп/756/1203/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берізки, Кривоозерського району, Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 13.02.2024, у невстановлений час, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , з якою мешкав за адресою АДРЕСА_3 .

Реалізуючи вказаний умисел, діючи в умовах воєнного стану, у цей день, не пізніше 15:03 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 переконавшись у тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу та з корисливих мотивів, узяв з шафи у спальній кімнаті у квартирі АДРЕСА_4 , належні ОСОБА_5 речі, зокрема браслет на руку (ланцюг), розміром 19,5 см, виготовлену з золота 585 проби, вагою 7,81 грам, вартістю 13 234 гривні 51 копійка та золоту каблучку, виготовлену з золота 583 проби, вагою 4,32 г, вартістю 7 295 гривень 49 копійок. Після вчинення крадіжки, ОСОБА_4 залишив місце події, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 20 530 гривень.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене в умовах воєнного стану.

1.3 18.02.2024, у невстановлений час, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , з якою мешкав за адресою АДРЕСА_3 .

Реалізуючи вказаний умисел, діючи повторно в умовах воєнного стану, у цей день, у період часу з 14:00 год до 17:24 год, ОСОБА_4 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу та з корисливих мотивів, узяв з шафи у спальній кімнаті у квартирі АДРЕСА_4 , належні ОСОБА_5 речі, зокрема сережки, виготовлені з золота 585 проби, вагою 5,12 грам, із вставками цирконію 68 кр.1.25 грами, вартістю 8 631 гривня 45 копійок. Після вчинення крадіжки, ОСОБА_4 залишив місце події, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

1.4. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене в умовах воєнного стану, повторно.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміновані злочини вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, але зі звільнення від його відбуття з випробувальним строком відповідно до положень статей 75, 76 КК України на 2 роки. При цьому прокурор просила урахувати, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих органом досудового розслідування злочинів, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та надав показання, що 13.02.2024 та 18.02.2024 викрав у співмешканки ОСОБА_5 прикраси. Свою поведінку засуджує, просить надати шанс виправитися, бо зрозумів помилковість свого поступку. Позовні вимоги ОСОБА_5 у сумі 49 161 грн 45 коп., які складаються з матеріальної та моральної шкоди визнав повністю.

2.1.3. Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила призначити покарання на розсуд суду, уважала доведеним обвинувачення поза розумним сумнівом. При цьому просила поданий нею позов задовольнити та стягнути з обвинуваченого на свою користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 29 161 грн 45 коп. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, а всього 49 161 грн 45 коп.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавленим права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене в умовах воєнного стану та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене повторно в умовах воєнного стану.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочинів в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.3. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Вид та вартість майна, яким обвинувачений заволодів, а саме золоті прикраси на загальну суму 29 161 грн 45 коп. Наслідки вчинення злочину, що завдана шкода не відшкодована, зокрема і шляхом повернення майна. У зв`язку з чим потерпілою було заявлено цивільний позов. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має професійну технічну освіту, офіційно не працевлаштований.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

4.4. Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також обставину, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, у суду наявні підстави для призначення покарання обвинуваченому в виді позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки.

4.5. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також передбачені пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

4.6. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, бо призначення покарання є дискрецією суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

5. Підстави для задоволення цивільного позову, відмови у ньому, залишення його без розгляду.

5.1. У рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 подано цивільний позов до відповідача - обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, зокрема про стягнення з ОСОБА_4 шкоди завданої крадіжкою майна (наведено в розділі 1 вироку).

5.2. Відзив на позову заяву не подавався.

5.3. Вирішуючи питання цивільного позову, поданого в рамках кримінального провадження, суд надає оцінку висунутому обвинуваченню, а саме повинен встановити винуватість поза розумним сумнівом, а в частині вирішення цивільного позову, виходить з загальних принципів цивільного судочинства - змагальності сторін.

5.4. У кримінальному провадженні було достеменно встановлено, що ОСОБА_4 вчинив два злочини, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене в умовах воєнного стану, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно в умовах воєнного стану, унаслідок чого 13.02.2024 та 18.02.2024 було викрадено майно, яке належіть ОСОБА_5 , а саме золоті прикраси, вартість яких складає 29 161 грн 45 коп.

5.5. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

5.6. Оцінюючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід виходити з того, що в судовому засіданні було встановлено факт заподіяння обвинуваченим потерпілій - ОСОБА_5 матеріальну шкоду, як особою, із якою потерпіла перебувала в сімейних відносинах.

При цьому, ці збитки не лише підтверджені наданими доказами позивачем, але й визнані в повному обсязі і відповідачем - обвинуваченим ОСОБА_4 , зокрема і в частині цивільного позову щодо відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі - 29 161 грн 45 коп., а також в частині відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн 00 коп.

5.7. За таких обставин цивільний позов ОСОБА_5 до відповідача - обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити повністю, та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 29 161 грн 45 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн 00 коп. в якості відшкодування моральної шкоди, що разом складає 49 161 грн 45 коп.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявляли клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

6.2. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертиз: № 1425/24 від 16.03.2024 в розмірі 300 грн відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

6.3. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, а саме диски для систем лазерного зчитування CD-R, які перебувають в матеріалах досудового розслідування та знаходяться в Оболонський окружній прокуратурі міста Києва - слід залишити в матеріалах досудового розслідування протягом всього строку їх зберігання.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - 29 161(двадцять дев`ять тисяч сто шістдесят одну) грн 45 коп., та в якості відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - 20 000(двадцять тисяч) грн 00 коп., що разом складає 49 161(сорок дев`ять тисяч сто шістдесят одна) грн 45 коп.

Процесуальні витрати на проведення експертизи № 1425/24 від 16.03.2024 у розмірі 300 грн 00 коп. - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: диски для систем лазерного зчитування CD-R, які перебувають в матеріалах досудового розслідування та знаходяться в Оболонський окружній прокуратурі міста Києва - залишити в матеріалах досудового розслідування протягом всього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1