Справа № 205/1311/23
Провадження № 1-в/204/1449/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування призначеного основного покарання на підставі ч. 9 ст. 59 КВК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2023 за ч. 2 ст. 286, 69 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане подання, в обґрунтування якого зазначено, що 27.09.2023 ОСОБА_6 засуджена Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнена з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. 13.12.2023 вироком Дніпровського апеляційного суду вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2023 скасовано в частині призначеного покарання, вважати засудженою за ч. 2 ст. 286, ст. 69 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду України від 01.05.2024 вирок Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2023 залишено без змін.

11.03.2024 вирок Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2023 надійшов на виконання до Чечелівського районного відділу.

Засуджена ОСОБА_6 не прибула до Чечелівського районного відділу пробації з поважних причин для отримання припису про виїзд до місця відбування покарання у вигляді обмеження волі. Відповідно до наданих до відділу пробації лікарняних листів непрацездатності з порталу Пенсійного фонду України та медичних висновків з лікарень, встановлено, що засуджена ОСОБА_6 в період з 27.03.2024 по 19.08.2024 отримувала медичні листки непрацездатності про тимчасову непрацездатність, категорія захворювання або травми загального характеру.

21.08.2024 засуджена з`явилась до відділу, ознайомилась з порядком та умовами відбування покарання у виді обмеження волі, а також надала довідку серії 12 ААД № 085618 виданою Обласною МСЕК № 3 м. Дніпра 19.08.2024 про встановлення їй інвалідності другої групи. Причина інвалідності загальне захворювання. Також надала виписку із медичної карти № НОМЕР_1 від 19.08.2024 КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» ДОР» та індивідуальну програму реабілітації інваліда № 866 від 19.08.2024. У своєму поясненні засуджена клопотала про направлення до суду подання для вирішення питання про звільнення від покарання у вигляді обмеження волі, у зв`язку з тим, що до осіб з другою групою інвалідності покарання у виді обмеження волі не застосовується. Отже, після засудження вироком Дніпровського обласного суду від 13.12.2023 за ч. 2 ст. 286, ст.69 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, ОСОБА_6 визнана особою з інвалідністю другої групи, у зв`язку з чим уповноважений орган з питань пробації повинен внести подання до суду про звільнення такої особи від відбування покарання, у зв`язку з тим, що покарання у вигляді обмеження волі до особи з другою групою інвалідності не застосовується.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення подання.

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала, просила суд його задовольнити.

Захисник засудженої адвокат ОСОБА_5 подання органу пробації підтримала у повному обсязі просила суд його задовольнити. Підтримала подане 23.09.2024 письмове клопотання про звільнення ОСОБА_6 від покарання.

Засуджена ОСОБА_6 подання органу пробації підтримала, просила суд його задовольнити.

Обговоривши подання, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.09.2023 ОСОБА_6 засуджена вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнена від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2023 вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2023 скасовано в частині призначеного покарання. ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.05.2024 вирок Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2023 залишено без змін.

Отже, перешкоди, визначені ч. 3 ст. 61 КК України, для застосування до ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, на момент ухвалення вироку, були відсутні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2024, яка залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.08.2024, клопотання засудженої ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку з хворобою залишено без розгляду, та повернуто заявнику, оскільки суд позбавлений процесуальної можливості розглянути по суті вказане клопотання.

Згідно з п. 6 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно з п.1 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КВК України органами виконання покарань є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, його територіальні органи, уповноважені органи з питань пробації.

Відповідно до п.5, п.6 ст. 13 КВК України уповноважений орган з питань пробації у межах своїх повноважень, зокрема, забезпечує: здійснення заходів з підготовки осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, до звільнення; направлення засуджених до обмеження волі для відбування покарання до виправних центрів у порядку, визначеному статтею 57 цього Кодексу.

Отже, Чечелівський районний відділ пробації є органом, у якому ОСОБА_6 перебувала на обліку, як особа, яка підлягала направленню до виправного центру відповідно до ст. 57 КВК України, є органом до повноважень якого належить виконання такого виду покарання, як обмеження волі, відноситься до того органу виконання покарань, який вправі звертатися із клопотанням (поданням) про звільнення від відбування покарання засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 КВК України уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 КВК України поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

Згідно з матеріалів особової справи Чечелівським районним відділом пробації після отримання розпорядження про виконання вироку було направлено виклик для отримання припису про виїзд до місяця відбування покарання у вигляді обмеження волі.

Згідно доповідних та довідок заступника начальника Чечелівского районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, засуджена ОСОБА_6 до відділу не прибула, надіслала інформацію про перебування на лікуванні.

21.08.2024 засуджена ОСОБА_6 з`явилася до Чечелівського районного відділу пробації, де ознайомлена з порядком одержання припису про виїзд до місця відбування покарання та наслідками ухилення від одержання припису. Згідно пояснень ОСОБА_6 , наданих 21.08.2024, останньою зазначено, що вона не з`являлась до відділу пронації, у зв`язку з перебуванням на лікуванні. 19.08.2024 МСЕК Дніпропетровської області їй була встановлена друга група інвалідності, просила відділ пробації направити подання до суду про звільнення від відбування покарання у вигляді обмеження волі, у зв`язку з тим, що обмеження волі не застосовується до осіб з інвалідністю першої та другої групи.

09.09.2024 органом пробації складено подання про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі, місце відбування покарання не визначено, засуджена ОСОБА_6 для відбування покарання у виді обмеження волі не направлялася через встановлення інвалідності ІІ групи.

Станом на день звернення до суду Чечелівським районним відділом пробації з поданням, вирок Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2023 відносно ОСОБА_6 перебуває на виконанні в Чечелівському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. Проте, виконати даний вирок суду в частині покарання у вигляді обмеження волі не є можливим, у зв`язку з тим, що після ухвалення вироку засуджена ОСОБА_6 визнана інвалідом другої групи.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Порядок і умови відбування покарання у виді обмеження волі визначено ст. 59 КВК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 59 КВК України стосовно особи, яка після постановлення вироку визнана особою з інвалідністю першої чи другої групи або досягла пенсійного віку, або захворіла на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання, а також стосовно жінки, яка завагітніла, уповноважений орган з питань пробації чи адміністрація виправного центру вносить до суду подання про звільнення такої особи від відбування покарання.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 КВК України якщо особа, засуджена до громадських робіт або обмеження волі, визнається особою з інвалідністю першої чи другої групи, орган чи установа виконання покарань вносить подання до суду про її дострокове звільнення. Разом з поданням до суду надсилається висновок медико-соціальної експертної та спеціальної лікарської комісії.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААД № 085618 від 19.08.2024, яка міститься в матеріалах особової справи, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено другу групу інвалідності з 16.08.2024, причина інвалідності загальне захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 01.09.2025, дата чергового переогляду 15.08.2025.

Таким чином, враховуючи наведене, зважаючи на наявність у засудженої ОСОБА_6 другої групи інвалідності, яка встановлена їй після винесення вироку, що унеможливлює виконання покарання у виді обмеження волі, тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування основного покарання у виді обмеження волі, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2023, а подання Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській областіпідлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, ст.ст. 59,154 КВК України, ст. 61 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській областіпро звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного основного покарання на підставі ч. 9 ст. 59 КВК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у виді обмеження волі, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2023 року, у зв`язку з визнанням її особою з інвалідністю другої групи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст ухвали складено 26 вересня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1