Справа № 304/2598/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: учасників судового процесу: прокурора відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/741/24 за апеляційною скаргою з доповненнями та змінами до неї захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2024 року, клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000016 від 13 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Букове Виноградівського району Закарпатської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 14 грудня 2024 року (включно) із визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) грн.

У разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) прибувати до старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 , прокурора чи суду за їх першою вимогою;

2) повідомляти старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 , прокурора чи суд про зміну місця проживання;

3) не відлучатися за межі району проживання без дозволу слідчого, прокурора;

4) здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Дата закінчення дії ухвали - 14 грудня 2024 року.

У задоволенні вимог решти клопотання відмовлено.

З матеріалів клопотання вбачається, що старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 13.02.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що слідчим відділенням відділення поліції №1 здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час та місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд через державний кордон України всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів, та ОСОБА_7 залучив до вчинення вказаного злочину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , роль якого полягала у здійсненні за грошову винагороду керівництва під час незаконного перетину державного кордону України, сприяння вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

17.10.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також наявністю ризиків, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 з метою ухилення від відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування/суду; знищити, сховати або спотворити будь яку з речей і документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення даного злочину може незаконно впливати на свідків, підозрюваного, інших, на даний час не встановлених, співучасників вчинення кримінального правопорушення шляхом їх підкупу, умовляння або залякування, а також вчинити інші кримінальні правопорушення Слідчий вважає, що оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід неможливо.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, визначаючи розмір застави слідчий суддя врахував особу підозрюваного, який раніше не судимий, є особою пенсійного віку, станом на момент розгляду даного клопотання досяг 62-річного віку, ніде не працює, є громадянином України, має певні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, та відсутність відомостей про його незадовільний майновий стан, та прийшов до висновку про визначення підозрюваному застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка на його думку буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків визначених КПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, захисник-адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вказана ухвала не відповідає нормам матеріального права, фактичним обставинам справи, є необґрунтованою а тому підлягає до скасування. Звертає увагу на те, що згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, у даному випадку ОСОБА_7 прокурором вказана вимога не виконана. Зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання в м. Ужгороді, є похилого віку та інвалідом 2 групи, тому ризики, на які посилався прокурор, як на підставу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні. На думку сторони захисту, обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою та розмір застави не є підставними. Просить суд, ухвалу Перечинського районного суду від 18 жовтня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі. У разі залишення оскаржуваної ухвали в частині обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін, визначити йому заставу у розмірі, передбаченому ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення зазначає, що 18 жовтня 2024 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний її текст - в 16.30 год. 23.10.2024. Однак, станом на сьогодні повний текст ухвали стороні захисту надано не було, не міститься вона в Реєстрі судових рішень. Тому подати завчасно та сформувати апеляційну скаргу, як того вимагає КПК України, станом на сьогодні з огляду на вищенаведене сторона захисту на мала можливості. Розгорнуте обґрунтування апеляційної скарги надасть після отримання повного тексту ухвали.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ризики на які посилався прокурор, як на підставу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази щоб свідчили про наявність умислу у підзахисного на переховування від суду, впливу на свідків, потерпілого та інших учасників або перешкоджання кримінальному провадженню. Зазначає, що слідчий суддя безпідставно та необґрунтовано визначив підозрюваному розмір застави, який перевищує встановлений законом. Вважає, що в даному випадку сума застави не відповідає реальному майновому стану підозрюваного та тяжкості злочину (сума застави перевищує шкоду, спричинену злочином). Зазначає, що розмір застави має спонукати підозрюваного виконувати свої обов`язки але аж ніяк бути покаранням для нього. Посилається на практику ЄСПЛ в яких вказано чіткий перелік критеріїв і вимог, якими повинні керуватися суди національних інстанцій при визначенні розміру застави та встановлювати такий розмір застави щоб підозрюваний/обвинувачений мав можливість його сплатити. Просить суд, ухвалу Перечинського районного суду від 18 жовтня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі. У разі залишення оскаржуваної ухвали в частині обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін, визначити йому заставу у розмірі, передбаченому ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В клопотанні про зміну апеляційної скарги, сторона захисту просить задовольнити апеляційну скаргу, виклавши змінену прохальну частину наступного змісту. Ухвалу Перечинського районного суду від 18 жовтня 2024 року змінити та постановити нову ухвалу, якою визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, при цьому захисник - адвокат ОСОБА_6 надав суду довідку з КНП «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної ради №2438/01-12 від 21.11.2024 про те, що ОСОБА_7 знаходиться на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології з 20.11.2024 по теперішній час.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 неявка якого з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища підозрюваного, а також те, що у розгляді апеляційної скарги приймає участь адвокат ОСОБА_6 , який не заперечував про розгляд апеляційної скарги за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З доповнень до апеляційної скарги, а також внесених змін до апеляційної скарги вбачається, що стороною захисту не оскаржується вид застосованого запобіжного заходу, строк його застосування та встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Суть апеляційної скарги зводиться лише до вирішення питання в частині визначення розміру застави, а тому апеляційний суд переглядає справу лише в цій частині.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №00000016 від 13.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР.

16 жовтня 2024 року о 18.24-18.35 год. за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

При розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджено клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави.

Переглядаючи законність прийнятого рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги захисника про визначення непомірного розміру застави, колегія суддів вважає, що визначений розмір застави в повній мірі узгоджується з положеннями ст. 182 та ч. 3 ст. 183 КПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Межі розміру застави залежать, зокрема, від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється. При чому у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у таких межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, що перевищує встановлені в законі граничні розміри.

Як вбачається з оскарженої ухвали, слідчий суддя під час її постановлення врахував те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та у сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, за обставин викладених в письмовому повідомленні про підозру, яке долучено до матеріалів клопотання, а тому визначений слідчим суддею розмір є виправданим.

За таких обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , а також з урахуванням його майнового та сімейного стану та наявності вищевказаних ризиків - застава у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) грн. на даному етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про те, що розмір застави 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде співмірним та пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження. Визначений слідчим суддею розмір застави здатен досягти цієї мети та зможе запобігти підтвердженим ризикам та об`єктивно встановленим у кримінальному провадженні даним щодо кримінально карної діяльності ОСОБА_7 .

Запропонований стороною захисту розмір застави не буде дієвим та не зможе утримати підозрюваного від не процесуальної поведінки, не забезпечить дотримання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків у разі звільнення, на думку судової колегії, перспектива втрати такого розміру застави, який визначений слідчим суддею, буде належною гарантією задля запобігання встановленим ризикам, а тому підстав для зменшення її розміру не вбачає.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі і про майновий стан підозрюваного ОСОБА_7 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 апеляційним судом не встановлено.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що станом на день апеляційного перегляду ухвали, визначений розмір застави ОСОБА_7 вже внесено, тому доводи захисника про непомірність розміру застави апеляційний суд вважає безпідставними.

Апеляційний суд бере до уваги аргументи, які наведені захисником підозрюваного у апеляційній скарзі, проте в даному конкретному випадку, колегія суддів приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі.

Отже, викладені стороною захисту доводи не впливають на правильність судового рішення, а тому у задоволенні у апеляційної скарги необхідно відмовити.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга з доповненнями та змінами до неї захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу з доповненнями та змінами до неї захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2024 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді