Справа № 569/67/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальні акти у кримінальному провадженні №0003158 від 13.11.2023, №0000350 від 08.02.2024, №0001224 від 11.05.2024 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувають вказані обвинувальні акти.

В судовому засіданні прокурор подала письмове клопотання у якому просить суд, продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, покликаючись на наявність ризиків , передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання останнього під вартою та на даний час не зменшилися і уникнути їх шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, а тому просить клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку, що обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати і на даний час, ризики, які мали місце на час обрання такого запобіжного заходу не зменшилися та залишаються реальними та триваючими.

Судом встановлено, що 04.06.2024 відносно ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду було застосованого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особистості підозрюваного і його поведінки.

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення майнових злочинів (востаннє на підставі вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 17.10.2023, засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України був звільнений з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік) та перебуваючи на стадії притягнення до кримінальної відповідальності за майнові злочини (до Рівненського міського суду Рівненської області 29.12.2023 та 23.02.2024 скеровані для розгляду по суті обвинувальні акти відносно останнього, за ознакам злочинів. Передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, які на даний час судом не розглянуті), та маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 за вчинення ним кримінальних правопорушень, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких злочинів з максимальною мірою покарання до 8 років позбавлення волі, відсутність таких стримуючих факторів як постійне місце роботи, незадовільний майновий стан, відсутність сім`ї та утриманців, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, наявність судимостей є підстави вважати, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження, які ще не допитані судом, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати свою злочинну діяльність, вчинивши інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги позицію учасників судового провадження, суд вважає доцільним продовжити раніше обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень ст. ст. 183, 197 КПК України із урахуванням зазначених в ухвалі суду ризиків та підстав обрання такого запобіжного заходу, які на теперішній час фактично не відпали та не змінились.

Суд погоджується із думкою прокурора в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ніж вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи матеріальне становище ОСОБА_4 , тяжкість кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, суд вважає за необхідне визначити розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,183,194,369,376,392,395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 09 вересня 2024 року до 07 листопада 2024 року.

Визначити місцем тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - Державна установа «Рівненський слідчий ізолятор» (м.Рівне, вул.Дворецька, 116).

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в даній ухвалі, протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст .194 КПК України, а саме: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави - до 07 листопада 2024 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити для виконання уповноваженій особі ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1