Справа № 465/5983/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/983/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих -

адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2024 року про арешт майна,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2024 року частково задоволено клопотання слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 30.07.2024 року під час проведення особистого обшуку гр. ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 98 700 доларів США (купюри номіналом по 100 доларів США); 700 доларів США (купюри номіналом по 50 доларів США); мобільний телефон марки «Iphone»; чорна шкіряна сумка; чорний рюкзак; гаманець із банківськими картками; ключ від підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; кросівки чорного кольору марки «adidas»; штани бежевого кольору; футболка білого кольору; кепка чорного кольору; ключ металевий із магнітним чіпом; дві сім-картки «Київстар»; картка пам`яті; договір оренди нежитлового приміщення; копія паспорта громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_12 ; мобільний телефон «Iphone»; паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_11 ; закордонний паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_11 . У задовленні решти клопотання відмовлено.

На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 01.08.2024 в частині накладення арешту на 98 700 доларів США (купюри номіналом по 100 доларів США), 700 доларів (купюри номіналом по 50 доларів США) та постановити нову ухвалу.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 не було повідомлено про розгляд клопотання, а з текстом ухвали представник ознайомився лише 09 серпня 2024 року.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт звертає увагу, що у протоколі затримання ОСОБА_11 від 30 липня 2024 року відсутній докладний опис грошових коштів, а міститься лише зазначення кількості та номіналу, а тому такі не мають жодних індивідуальних ознак чи можливих слідів кримінального правопорушення, що унеможливлює визнання їх речовими доказами.

Стверджує, що не було належно обґрунтовано, для досягнення якої мети тимчасово вилучені грошові кошти було визнано речовими доказами та накладено на них арешт.

Зазначає, що накладений арешт не відповідає принципам співрозмірності, оскільки спричиняє значні негативні наслідки для потерпілих. Зокрема, апелянт звертає увагу, що потерпілі уклали два попередні договори купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до яких повинні виконати ряд платіжних зобов?язань. Оскільки кошти, які повинні були перераховуватись за цими договорами, є арештованими, потерпілі будуть нести цивільно-правову відповідальність у зв?язку з несвоєчасним здійсненням платежів.

Вказує, що відсутня необхідність у здійснення будь-яких слідчих дій щодо грошових коштів, а розмір заподіяних збитків кримінальним правопорушенням збігається з розміром вилучених у підозрюваного коштів.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_9 , пояснення потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 вбачається, що ухвала слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2024 року в частині накладення арешту на вилучені у ОСОБА_11 грошові кошти.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Так у провадженні ВРЗЗС СВ ЛРУП 2 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000782 від 30.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

30.07.2024 в ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення від ОСОБА_13 про те, що невідомі особи, перебуваючи по АДРЕСА_1 , шляхом обману під приводом функціонування пункту обміну валют заволоділи грошовими коштами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в особливо великому розмірі, однак не довели свого злочинного умислу до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

30.07.2024 о 13:21 затримано ОСОБА_11 та в ході особистого обшуку затриманого виявлено і вилучено у тому числі 98 700 доларів США (купюри номіналом по 100 доларів США); 700 доларів США (купюри номіналом по 50 доларів США).

30.07.2024 вище вказані вилучені речі, постановою слідчого ОСОБА_10 визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як пояснив прокурор ОСОБА_6 у суді апеляційної інстанції, вилучені 30.07.2024 в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_11 кошти є предметом кримінального правопорушення, у цьому провадженні мають статус речового доказу, позаяк доводять обставини, що мають значення. Зазначив, що усі докази у кримінальному провадженні суд досліджує безпосередньо, а відтак виникне необхідність надати кошти суду для огляду. А як вбачається з пояснень потерпілих, такі мають намір вказані кошти витратити на прожиття.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а потреби досудового розслідування на даній стадії виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 174 КПК України визначено осіб, які наділені правом на звернення із клопотанням про скасування арешту майна у випадку якщо у застосуванні такого відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити адвокату ОСОБА_9 строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2024 року про арешт майна залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4