Єдиний унікальний номер справи 185/2654/24
Провадження № 1-кп/185/676/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 16 жовтня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селище Артемівське, Артемівського району, Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19 вересня 2022 року Дзержинським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76, 404 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 року звільнення від покарання, призначеного за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 19 вересня 2022 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 31 січня 2024 року скасовано ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 року.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого-адвоката - ОСОБА_5 ,

законних представників неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_10

педагога - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В :

14 жовтня 2023 року приблизно о 12 годині 30 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) неповнолітній ОСОБА_3 зустрів раніше знайому неповнолітню ОСОБА_14 поблизу автозаправки на розі вулиці Котовського та вулиці Дніпровській, після чого, вони почали проводити свій час сумісно.

В цей же день , приблизно о 15 годині 30 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було) у неповнолітнього ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману мобільним телефоном ОСОБА_14 , який належить її матері - ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, протиправне заволодіння чужого майна і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з особистою зацікавленістю. користуючись довірою своєї знайомої ОСОБА_14 , повідомивши останній про необхідність зробити телефонний дзвінок, під цим приводом заволодів мобільним телефоном марки «Хіаоmі» модель «Redmi 10» блакитного кольору вартістю 3698, 58 гривень в якому знаходилась сім-карта оператору «Vodafon» НОМЕР_1 , який неповнолітня ОСОБА_14 добровільно передала неповнолітньому ОСОБА_15 будучи переконаною в доброчесності його намірів.

Після чого неповнолітній ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та розпорядився майном. яким заволодів, на власний розсуд і своїми протиправними, умисними діями спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 3698,58 гривень.

Крім цього. 14 серпня 2023 року в період часу з 13 години 00 хвилин по 14 годину 00 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було) неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи на площі Соборній міста Павлограда, зустрів раніше знайомого неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 . В ході розмови неповнолітній ОСОБА_15 взяв сумку ОСОБА_9 і почав без дозволу останнього перевіряти її зміст. Відкривши внутрішню кишеню сумки ОСОБА_3 побачив грошові кошти у сумі 2900 гривень, замотані в хустинку. В цей у ОСОБА_15 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно , в умовах воєнного стану (згідно указу Президента України N?64/2022 від 24.02.2022 року), а саме - грошових коштів у сумі 2900 гривень, що належать неповнолітньому ОСОБА_9 .

В послідуючому, 14 вересня 2023 року в період часу з 13 години 00 хвилин по 14 годину 00 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено було) неповнолітній ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений повторне відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ігноруючи волю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , розуміючи свою фізичну перевагу, з корисливих мотивів повторно , умисно, відкрито , незаконно заволодів грошовими коштами у сумі 2900 гривень, чим спричинив останньому матеріального збитку на вказану суму.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_15 з місця скоєння злочину зник, викраденими грошима розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; та за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в присутності свого законного представника неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю, у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вину не визнав. Пояснив, що він приїхав з м. Торецьк разом з родиною. 14 жовтня 2023 року він гуляв на дамбі з ОСОБА_14 в період часу з 15-00 год. до 16-00 год. взяв у ОСОБА_14 мобільний телефон подзвонити та забув віддати і здав цей телефон у ломбард. У серпні 2023 року він зустрівся в центрі міста Павлограда з потерпілим ОСОБА_9 , вони спілкувалися і в ході розмови він попросив у ОСОБА_9 у борг 2500 гривень, а ОСОБА_9 дав йому у 2900 гривень. Він взяв гроші та пішов. Борг потерпілому ОСОБА_9 він не повернув. Гроші у ОСОБА_9 він не забирав та не погрожував йому, ОСОБА_9 дав йому гроші добровільно.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні під час допиту пояснила, що ОСОБА_14 - її донька, їй 13 років. 14 жовтня 2023 року вона пішла гуляти, зустрілась з ОСОБА_3 , це було приблизно в обідній час. Потім донька приїхала з працівниками поліції, і вона дізналася , що ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_14 мобільний телефон, який вона купила доньці, подивитися , та не повернув. Згодом телефон їй повернули працівники поліції.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що 14 серпня 2023 року на Соборній площі м. Павлограда він випадково зустрів знайомого ОСОБА_3 . Він. ОСОБА_9 , йшов від дідуся і ніс в сумці гроші 2900 грн., які дідусь дав , для того, щоб він віддав їх мамі. ОСОБА_3 забрав у нього сумку , побачив в ній гроші і забрав їх. Він просив повернути гроші, але ОСОБА_3 сказав йому, щоб він йшов та не злив його, бо отримає по обличчю. Про дану подію він розповів мамі, коли прийшов додому. Він хоч і більший зростом, але не міг дати відсіч ОСОБА_3 тому, що ОСОБА_19 займався боксом, і він боявся, що застосування сили до нього ОСОБА_3 .

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що її син ОСОБА_9 14 серпня 2023 року їй повідомив, що ОСОБА_3 забрав у нього гроші, які йому дав дідусь. Одразу до поліції вони не звернулися, чекали , що їм повернуть гроші добровільно. Син переписувався з ОСОБА_3 та зідзвонювався, просидів чотири місця дома, тому що боявся виходити на вулицю та зустрітися з ОСОБА_3 .

Як зазначила в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , 14 жовтня 2023 року вони з ОСОБА_3 пішли погуляти . Вони прийшли на дамбу, там були не знайомі їй хлопці ОСОБА_22 та ОСОБА_23 - друзі ОСОБА_3 . На дамбі ОСОБА_3 попросив у неї мобільний телефон подзвонити, вона віддала йому свій мобільний телефон і чекала, коли він його поверне, а він пішов з телефоном .

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показав, що у жовтні 2023 року він з друзями гуляли на дамбі. ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_14 мобільний телефон подзвонити. ОСОБА_14 дала ОСОБА_3 свій телефон подзвонити,а коли він взяв телефон то став тікати. ОСОБА_14 почала бігти за ним та кричати, щоб ОСОБА_3 віддав їй телефон, але ОСОБА_3 на неї не реагував.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_14 цього донька. 14 жовтня 2023 року вона приїхала з патрульною поліцією і розповіла, що ОСОБА_3 попросив у неї мобільний телефон подзвонити та не повернув. Телефон доньці купила його дружина, мати ОСОБА_14. Телефон їм повернули працівники поліції.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що 14 жовтня 2023 року він зустрів ОСОБА_3 і вони разом гуляли по дамбі. ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_14 телефон, зателефонувати, а потім ОСОБА_3 запропонував пошуткувати над ОСОБА_14. Взяти її телефон та втекти. ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_14 телефон і вони в ним пішли. Телефон залишився у ОСОБА_3 і він думав, що ОСОБА_28 поверне його .

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні зазначив, що 01 вересня 2023 року в центрі міста Павлограда до них з ОСОБА_9 підійшов ОСОБА_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_9 почали спілкуватися. ОСОБА_3 почав просити у ОСОБА_9 гроші, ОСОБА_9 відмовив. Потім він відійшов , а коли повернувся ОСОБА_9 йому розповів, що ОСОБА_3 забрав у нього 2900 гривень. Пізніше ОСОБА_3 сказав, що він позичив у ОСОБА_9 гроші.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 її сусід. ОСОБА_3 навчався у школі. Він ходив чисто одягнений, нічого поганого про нього вона сказати не може. Очевидцем скоєння злочинів вона не була. Мати ОСОБА_3 вживала спиртні напої, вона навіть викликала поліцію.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 суду пояснила, що негативною інформацією щодо ОСОБА_3 не володіє. Він перебував на обліку як дитина, яка постраждала від домашнього насильства з боку вітчима. Домашні умови у нього були задовільні, він був матір`ю забезпечений одягом і харчуванням.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення чи іншу подію від 14 жовтня 2023 року ОСОБА_25 повідомив, що 14 жовтня 2023 року близько о 17 год. 25 хв., його донька ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила що в період часу 14 жовтня 2023 року близько 16 год. 00 хв. за адресою: м. Павлоград, район вул. Південна біля насипної дамби через річку Вовча самостійно віддала свій телефон, мало відомому хлопцю на ім`я ОСОБА_32 , який не повернув телефон.

Згідно договору фінансового кредиту № 9.2636 від 14 жовтня 2023 року ОСОБА_3 надав в ломбард мобільний телефон Redmi 10 Імеі 1: НОМЕР_2 , Іmei 2: НОМЕР_3 в ПТ «Економ ломбард», отримавши суму 2000 грн.

Згідно протоколу огляду предмета від 26 жовтня 2023 року з фототаблицею до нього, проведено огляд приміщення ПТ " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", розташованого за адресою: вул. Центральна, 96, Дніпропетровська обл. Під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон «Хіаоmі» модель «Redmi 10» сіро-блакитного кольору.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 жовтня 2023 року, свідок ОСОБА_33 заявила, що на фото № 3 вона впізнає хлопця на ім`я ОСОБА_3 , який 14 жовтня 2023 року заклав мобільний телефон «Redmi 10» сіро-блакитного кольору. Згідно даного протоколу серед чотирьох осіб, які були представленні свідку ОСОБА_33 для впізнання, особою під № 3 є ОСОБА_3 .

Згідно постанови про визнання в якості речового доказу від 26 жовтня 2023 року визнано в якості речового доказу мобільний телефон «Redmi 10» сіро-блакитного кольору, Іmei 1: НОМЕР_2 , Іmei 2: НОМЕР_3 . Згідно розписки повернуто власнику ОСОБА_8 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 жовтня 2023 року, свідок ОСОБА_34 заявила, що на фото № 4 вона впізнає хлопця на ім`я ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 на території дамби АДРЕСА_3 шляхом обману заволодів її телефоном.

Згідно висновку експерта від 17 січня 2024 року № СЕ-19/104-23/2274-ТВ, ринкова вартість телефону марки «Xiаomi» моделлю Redmi 10, імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 S/N: НОМЕР_4 , який було придбано 23 травня 2022 року в новому стані, на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 14 жовтня 2023 року могла складати 3698 (три тисячі шістсот дев`яносто вісім) грн 58 коп.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02 січня 2024 року ОСОБА_10 повідомила, що 14 серпня 2023 року близько о 13 год. 00 хв., перебуваючи на площі Соборній м. Павлограда Дніпропетровської області, невстановлена особа, відкрито заволоділа грошовими коштами у сумі 2900 гривень, які знаходилися в сумці неповнолітнього сина ОСОБА_9 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 12 березня 2024 року з відеозаписом до нього, потерпілий ОСОБА_9 відтворив обставини події, які мали місце 14 серпня 2023 року і повідомив, що 14 серпня 2023 року приблизно о 13 год. 00 хв. він пішов гуляти та проходив по площі Соборній м. Павлограда, де зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_3 , став оглядати його сумку і знайшов хустинку в якій були замотані грошові кошти у сумі 2900 гривень. Грошові кошти йому дав дідусь ОСОБА_35 . ОСОБА_3 забрав грошові кошти у сумі 2900 гривень та поклав їх до себе у сумку .Він почав просити повернути грошові кошти, але ОСОБА_3 ніяк не реагував та пішов напрямку торговельного центру "КУБ" у м. Павлограді. Він пішов за ним та неодноразово прохав ОСОБА_3 повернути грошові кошти, але ОСОБА_3 сказав, щоб він його не злив інакше може побити і повідомив, що поверне грошові кошти через чотири дня, проте, ОСОБА_28 гроші не повернув .

Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, суд вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та переконливих доказів, що підтверджують винність обвинуваченого, у вчинені інкримінованого йому злочину поза розумним сумнівом. Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження були встановлені та підтверджені об`єктивні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованих злочинів, перебіг обставин вчинення зазначених злочинів, ступінь реалізації злочинних намірів обвинуваченого та наслідки їх вчинення.

Так, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час допиту в судовому засіданні, щодо не визнання вини у викраденні грошей у ОСОБА_9 , суд вважає їх недостовірними, а його доводи в цій частині розцінює як обраний спосіб захисту з метою ухилитися від передбаченої законом відповідальності й пом`якшити передбачене покарання, оскільки вони є суперечливими, такими що не відповідають встановленим по справі обставинам і спростовуються наведеними доказами.

Зазначені вище показання обвинуваченого спростовуються показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні повідомив, що з ОСОБА_3 він зустрівся на Соборній площі, саме ОСОБА_3 відкрито забрав у нього сумку в якій перебували гроші у сумі 2900 гривень, які дав йому дідусь. ОСОБА_9 намагався умовити ОСОБА_3 повернути гроші, але ОСОБА_3 погрожував його побити.

Аналогічні покази неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 надавав і під час досудового розслідування, зокрема, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 12 березня 2024 року, останній вказав, що ОСОБА_3 забрав у нього сумку та почав її перевіряти, де знайшов завернуті у хустинку гроші у сумі 2900 гривень. Забравши гроші, ОСОБА_3 пішов до торговельного центру "КУБ", а він пішов за ним та неодноразово просив повернути гроші, але ОСОБА_3 не реагував на його прохання.

Крім того, такі покази неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 об`єктивно узгоджуються з показами свідка ОСОБА_29 , який повідомив, що вони з ОСОБА_9 пішли гуляти, зустріли ОСОБА_3 та ОСОБА_3 почав просити гроші у ОСОБА_9 , а потім ОСОБА_9 йому повідомив, що ОСОБА_3 забрав у нього 2900 гривень.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у злочинах проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовженні винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини об`єктивної сторони кримінального правопорушення, встановлені судом під час судового розгляду, зокрема те, що після викриття протиправних дій обвинуваченого потерпілим, обвинувачений ОСОБА_3 намагався залишити місце скоєння злочину, а потерпілий намагався наздогнати його та в процесі переслідування звертався до обвинуваченого щодо повернення викраденого майна та припинення злочинних дій, ОСОБА_3 не відмовився від продовження вчинення кримінального правопорушення, продовжив тікати з метою заволодіти викраденим майном, і відповідно усвідомлював, що його дії носять відкритий характер, свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на відкрите викрадення чужого майна, що, в сукупності зі всіма іншими доказами свідчить про вірну кваліфікацію дій обвинуваченого як грабіж.

З огляду на зазначене, суд приходить переконливого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 саме злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, його винуватість доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України, вважає доведеною.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 доведена «поза розумним сумнівом», оскільки наведені у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного: раніше судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів.

Обставини, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Стосовно призначення покарання ОСОБА_3 , суд зазначає, що він є неповнолітнім, раніше до реального покарання у вигляді позбавлення волі засуджений не був, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває. Тому суд вважає за можливе частково врахувати досудову доповідь, складену Павлоградським районним відділом Філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно неповнолітньогоОСОБА_3 , визначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі за ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів також застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за поставленим вироком від 19 вересня 2024 року.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Застосований запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не підлягає змінам.

Строк обчислення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з 07 жовтня 2024 року, зарахувавши в строк покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 25 січня 2024 року (дня затримання) по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-24/2274-ТВ від 17 січня 2024 року у розмірі 1514 грн. 56 коп., слід стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за постановленим вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Дзержинського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2022 року, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1(один) місяць позбавлення волі.

Строк обчислення покарання ОСОБА_3 рахувати з 07 жовтня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 25 січня 2024 року (дня затримання) по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити обрану - тримання під вартою.

Стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 судові витрати на проведення судової експертизи 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 (п`ятдесят шість) коп., на користь держави.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Хіаоmі Rеdmі 10», Імеі 1: НОМЕР_2 , Іmei 2: НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - залишити ОСОБА_8 за належністю;

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1