№ провадження 1-кп/208/34/24
УХВАЛА

04 липня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0001441, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується за ч.4 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який обвинувачується за ч.4 ст. 186, ч.4 ст. 187, 357 ч.1 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа. Обвинуваченим обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

По справі розпочато судовий розгляд, встановлено порядок дослідження доказів допитано потерпілих.

У справі відбулась зміна захисника на адвоката ОСОБА_7 яка заявила клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_10 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке аргументовано наступним.

Кліщевий обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого, та умисного особливо тяжкого злочинів, не мав сталого заробітку. Ці обставини вказують на можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Сталі соціальні зв`язки у обвинуваченого відсутні, суворість передбаченого покарання може спонукати його переховуватись від суду. Обвинувачений підтримує дружні стосунки зі свідком по справі ті іншим обвинуваченим, і може впливати на них з метою зміни показань на свою користь.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Ризики на його думку не доведено. Просив обрати відносно обвинуваченого запобіжний у виді домашнього арешту. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке аргументовано наступним.

ОСОБА_11 є раніше судимим за тяжкий умисний, корисливий злочин до покарання у виді позбавлення волі, і обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, в тому числі умисного тяжкого, та умисного особливо тяжкого злочинів під час відбуття попереднього покарання з випробуванням. ОСОБА_11 не має сталих соціальних зв`язків. Наведене підтверджує ризики вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від суду з огляду на міру покарання яка загрожує ОСОБА_11 у разі визнання винним. Обвинувачений підтримує дружні стосунки зі свідком по справі ті іншим обвинуваченим, і може впливати на них з метою зміни показань на свою користь.

Адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, в обґрунтування своєї позиції зазначивши, що ризики застосування найбільш суворого запобіжного заходу не доведено. Просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Обвинувачений, підтримав думку адвоката.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

ЄСПЛ у справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

На теперішній час ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обґрунтовано, а саме в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за одне з яких чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 є раніше не судимим, неповнолітній ОСОБА_11 є раніше судимим за тяжкий корисливий злочин до покарання у виді позбавлення волі з встановленням строку випробування.

Суд вважає про доведеність існування ризику переховування Кліщевого та ОСОБА_11 від суду з огляду на міру покарання яка їм загрожує у разі визнання винними. Враховуючи відсутність у обвинувачених сталого заробітку, обвинувачення їх у вчиненні двох поспіль корисливих злочинів, суд вважає за існуючим і ризик вчинення ними іншого кримінального правопорушення.

Також, суд вважає за існуючим ризик того, що знаходячись на свободі, обвинувачені можуть незаконно впливати на свідка з метою зміни ними своїх показань на свою користь.

При встановленні наявності ризику такого впливу, суд відзначає, що він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Наявність у Кліщевого та ОСОБА_11 відповідних соціальних зв`язків, сама по собі не є достатнім стримуючим фактором для нехтування процесуальними обов`язками.

При розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених та встановлена наявність ризиків, визначених КПК України.

Обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкриміновано, саме такий його вид позбавляє можливості обвинувачених перешкодити інтересам правосуддя, і тому з врахуванням встановлених ризиків він підлягає продовженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 31.08.2024 року, без визначення суми застави.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строком до 31.08.2024 року, без визначення суми застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни відносно обвинувачених запобіжного заходу на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1