Провадження № 1-кп/686/1452/24
30 серпня 2024 року м. Хмельницький
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крикливець Крижопільського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 1 та 4 статті 358 КК України, -
22 травня 2023 року ОСОБА_4 не отримавши у встановленому законом порядку посвідчення водія, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 8 травня 1993 року (в редакції від 20 травня 2009 р. № 511) «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», а саме п. 51, згідно якого централізоване оформлення, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється територіальними сервісними центрами МВС у визначені законодавством строки, вирішив вчинити підроблення посвідчення водія з метою подальшого його використання.
Так, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою проживання АДРЕСА_2 , скориставшись принтером марки «HP Ink Tank Wireless 410», за допомогою спеціалізованого лотка та програми «Card Maker» роздрукував на пластиковій карті завідомо підроблене посвідчення водія серії « НОМЕР_1 », категорії: «B» видане 22.05.2023 року ТСЦ 1242, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого використання.
За умисні протиправними діями, які виразилися у підробленні посвідчення (офіційного документу), яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, ОСОБА_4 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 358 КК України.
Крім того, 25.06.2024, близько 09 год. 50 хв., ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом марки Opel Vectra д.н.з НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі Н-03, «Житомир-Чернівці» 174 км., поблизу с. Стуфчинці Розсошанської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху. Виконуючи законну вимогу працівників поліції щодо пред`явлення документів на транспортний засіб та посвідчення водія, ОСОБА_4 з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП достовірно знаючи, що його посвідчення водія є підробленим та він всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 8 травня 1993 року (в редакції від 20 травня 2009 р. № 511) «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», а саме п. 51, згідно якого централізоване оформлення, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється територіальними сервісними центрами МВС у визначені законодавством строки, не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія, використав шляхом пред`явлення та надання для перевірки працівникам поліції завідомо підроблений офіційний документ посвідчення водія видане на його ім`я серії « НОМЕР_1 », категорії: «B» видане 22.05.2023 року ТСЦ 1242, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, бланк який не відповідає бланкам встановленого зразку, що перебувають в офіційному обігу на території України.
За умисні дії, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 підлягає кримінальної відповідальності ч. 4 ст. 358 КК України.
Винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Так, показами самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який показав, що дійсно він здійснив кримінальне правопорушення при тих обставинах, що вказані в обвинувальному акті, не оспорював фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, у скоєному розкаявся, співпрацював із слідством, просив суворо не карати та призначити покарання у виді штрафу.
У відповідності до частини 3 статті 349 КПК України, за згодою усіх учасників судового провадження, після з`ясування добровільності їх позицій, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вищезазначених обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши наслідки такого рішення.
Фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорюються і підтверджуються показаннями обвинуваченого.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані суду документи, з`ясувавши правильність розуміння та значення обвинуваченим змісту фактичних обставин, які ніким із учасників процесу не оспорюються, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчинені злочину і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 358 КК України, як умисні протиправними діями, які виразилися у підробленні посвідчення (офіційного документу), яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем та за ч. 4 ст. 358 КК України, як умисні дії, що виразилися у використанні завідомо підробленого документа.
При обранні ОСОБА_4 виду та міри покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та сприяння слідству. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Суд визначаючи вид та строк покарання враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, особу винного, а також те, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на сьогодні останній є не судимий, обвинувачується у вчинені кримінального проступку, ОСОБА_4 ніде не працює офіційно, відсутні дані, що він є інвалідом 1 та 2 групи, не досяг пенсійного віку, не є військовослужбовцем строкової служби і тому суд вбачає підстав для призначення йому покарання у вигляді штрафу.
Враховуючи особу винного суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення покарання у виді штрафу визначаючи його розмір суд враховує наявність пом`якшуючих обставин, мету покарання передбачену ст. 50 КК України і приходить до висновку що покарання у вигляді штрафу слід призначити розмірі передбаченому санкцію частини 1 та 4 статті 358 КК України.
Процесуальних витрат становлять 1514 грн. 56 коп. і підлягають в силу вимог ст. 124 КПК України стягненню із винної особи. Долю речових доказів, які є по справі, слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України. На досудовому слідстві обвинувачений не затримувався, відносно обвинуваченого не обирався запобіжний захід, на сьогодні підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає. Накладений арешт на майно відповідно до ухвал слідчого судді від 26.06.2024р. слід скасувати на підставі частини 4 статті 174 КПК України.
Керуючись статтями 100, 368, 370, 371-374, 381-382 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 та 4 статті 358 КК України та призначити йому покарання за:
-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави 1514 грн. 56 коп.
документально підтверджених витрат на залучення експертів.
Речові докази, після набрання вироком законної сили: ДВД диск залишити при матеріалах провадження, а посвідчення водія серії « НОМЕР_1 », категорії: «B» видане 22.05.2023 року ТСЦ 1242, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знищити.
Накладений арешт на майно речовий доказ відповідно до ухвали слідчого судді від 26.06.2024р. скасувати на підставі частини 4 статті 174 КПК України.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок набирає законної сили, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Головуючий ОСОБА_1