Справа № 359/9613/24
Провадження №1-в/359/472/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією та використанням дистанційного зв`язку ВКЗ, клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» ОСОБА_6 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 25.01.2023 року, за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років,

про звільнення від подальшого відбуття покарання і пом`якшення у випадках передбачених ч.2 ст.74 КК України,

в с т а н о в и в :

Начальник ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» звернувся з клопотанням про звільнення від подальшого відбуття покарання і пом`якшення у випадках передбачених ч.2 ст.74 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування зазначив, що 9 серпня 2024 набрав чинності Закону України від 18 липня 2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Цим Законом внесено зміни у розмежування адміністративного та кримінального правопорушення проти власності. Так, з 09.08.2024 за крадіжку чужого майна, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Засудженим ОСОБА_5 було скоєно закінчений злочин на таємне викрадення чужого майна, з проникненням в житло вартістю 1421,96 грн.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує протиправність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України та ч.1 ст.539 КПК України питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 ст.74 КК України, під час виконання вироків вирішуються судом.

Враховуючи вищевикладене та на підставі ч.2 ст.74 КК України, п.13 ч.1 ст.537, ч.1 ст.539 КПК України, просив клопотання задовольнити, а відносно засудженого ОСОБА_5 привести вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В судовому засідання представник установи виконання покарання підтримав дане клопотання.

Засуджений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечував.

Прокурор не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання зважаючи на зміни до законодавства, якими збільшено вартість викраденого майна, за яке передбачається кримінальна відповідальність, до 3028 грн.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_5 , вважає за необхідне клопотання задовольнити з наступних підстав.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, відповідно до якого ч. 2 статті 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в наступній редакції: «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Пунктом 5 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Згідно із підпуктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік » з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 гривень. Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 3028 грн. (2 ? (50% ? 3028)).

Таким чином, набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року призвело до зміни важливого диференціюючого критерію, яким є максимальний розмір дрібного викрадення. Після ухвалення цього закону частина діянь, які вважалися кримінально-караними «перейшли» у адміністративні правопорушення. Фактично відбулась зміна меж караності шляхом внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Так, за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від основного покарання з іспитовим строком на два роки.

Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, вчиненого в умовах воєнного стану), із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України та приєднанням попереднього покарання, до п`яти років двох місяців позбавлення волі. Розмір завданої шкоди та, відповідно, вартість викраденого становила 1221 грн. 96 коп.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 25.01.2023 року зазначений вирок суду першої інстанції змінено в частині призначеного ОСОБА_5 покарання. Таким чином, ОСОБА_5 вважався засудженим за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2022 року за ч.1 ст. 263 КК України відносно ОСОБА_5 підлягав самостійному виконанню.

Реальну міру покарання засуджений ОСОБА_5 відбуває в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», початок строку 18.08.2022 року, кінець строку 18.08.2027 року.

Таким чином, сума збитків за вироком, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, відноситься до дрібної крадіжки, що усуває кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 та ч.1 ст.539 КПК України питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 ст.74 КК України, під час виконання вироків вирішуються судом.

Зважаючи на те, що станом на момент розгляду даного клопотання установи виконання покарань усунуто кримінальні відповідальність за викрадення майна вартістю до 3028 грн., суд вважає за необхідне вказане клопотання задовольнити та звільнити засудженого від призначеного покарання та подальшого його відбування у зв`язку з усуненням караності вчиненого ОСОБА_5 діяння, та привести відповідний вирок суду у відповідність до вимог законодавства України у зв`язку з цим.

Так, згідно ухвали Київського апеляційного суду від 25.01.2023 року, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2022 року, згідно якого ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від основного покарання з іспитовим строком на два роки, підлягає самостійному виконанню.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 інших судимостей та вироків судів, які б слід було відбувати за вчинення інших кримінальних правопорушень, реально, немає.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 та ч.1 ст.539 КПК України питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 ст.74 КК України, під час виконання вироків вирішуються судом.

На підставі викладено та керуючись ч.ч. 1, 3 ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст. п.13 ч.1 ст.537 та ч.1 ст.539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна установа (№119)» задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року за ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діянь, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.2 ст.74 КК України з Державної установи «Бориспільська виправна колонія (119)».

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2022 року, згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від основного покарання з іспитовим строком на два роки, - продовжити виконувати самостійно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Повний текст ухвали суду оголошено 18.10.2024 року.

Суддя ОСОБА_1