Справа № 626/3494/24
Провадження № 1-кс/626/1456/2024
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

28 вересня 2024 року м.Берестин (Красноград)

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст.слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження за №0000946 від 28.09.2024р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красноград Харківської області, українця, громадянина України, неодружений, який навчається на 1 курсі Державного біотехнологічного університету, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до поданого клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 27.09.2024 близько 21:00 год. у ОСОБА_4 , який перебував у громадському місці, а саме у приміщенні магазину «АТБ-маркет», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганства.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , виходячи із магазину звернувся до незнайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та діючи з прямим умислом, грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи явну неповагу до норм моралі та правил нормального співіснування між людьми, які існують в суспільстві, в присутності інших відвідувачів магазину почав безпричинно висловлюватися нецензурною лайкою та в подальшому, діючи з особливою зухвалістю почав наносити численні удари руками по ОСОБА_7 , який став захищатися.

Дані дії ОСОБА_7 не були сприйнятими нормально громадянами, які перебували у приміщенні та охоронець магазину «АТБ-маркет» ОСОБА_8 . з метою припинення порушення громадського порядку припинив протиправні дії ОСОБА_4 , шляхом розведення хлопців по різні сторони.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, проявляючи агресію по відношенню до ОСОБА_7 , з хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю, прагнучи самоутвердитись за рахунок своїх зухвалих дій, грубо порушуючи громадський порядок, дістав із кишені ніж, який був спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень зі словами «Іді сюда рєшим вопрос» наніс декілька ударів ножем наодмаш по голові та тілу ОСОБА_7 , чим спричинив йому різані рани грудної клітини справа, шиї, правого передпліччя та волосистої частини голови зліва.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_4 було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок, порушено надані неповнолітньому ОСОБА_7 , а також іншим відвідувачам магазину «АТБ-маркет», в числі яких були діти, Конституцією України права на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

Особлива зухвалість в діях ОСОБА_4 , виявлена в тому, що він зухвало поводився в громадському місці і не припиняв свої злочинні дії, за допомогою ножа, який зберігав при собі завдав тілесні ушкодження відвідувачу магазину ОСОБА_7 , а також своєю поведінкою порушив спокій громадян та завадив відпочинку людей які знаходилися неподалік та спостерігали за його діями.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень

27.09.2024 о 22.00 год. ОСОБА_4 затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України.

28.09.2024 на підставі достатніх даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Наявність повідомлення обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами:

- протоколом огляду місця події від 27.09.2024, відповідно до якого встановлено обстановку в приміщенні магазину «АТБ-маркет»;

- протоколом огляду місця події від 27.09.2024, відповідно до якого у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено предмет схожий на ніж із речовиною бурого кольору, кросівки із речовиною бурого кольору та мобільний телефон на якому можуть міститися відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.09.2024, відповідно до якого в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України проведено обшук ОСОБА_4 в ході якого виявлено та вилучено сіру кофту та сірі спортивні штани із слідами речовин бурого кольору;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.09.2024, який надав покази про те, що невідомий хлопець наніс тілесні ушкодження ножем ОСОБА_10 у приміщенні магазину «АТБ-маркет»;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28.09.2024, який надав покази про те, що 27.09.2024 близько 21:00 год. став свідком, як хлопець наніс ножем тілесні ушкодження ОСОБА_7 в приміщенні магазину «АТБ»;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28.09.2024, який надав покази про те, що 27.09.2024 близько 21:00 год. став свідком, як хлопець наніс ножем тілесні ушкодження ОСОБА_7 в приміщенні магазину «АТБ»;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 28.09.2024, яка надала покази про те, що вона проживає спільно із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . 27.09.2024 у вечірній час ОСОБА_4 мав конфлікт із хлопцями в магазині «АТБ» та він приймав участь в бійці, при цьому застосовував складний ніж, який мав при собі;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.09.2024, який надав покази про те, що він працює охоронцем в магазині «АТБ-маркет», 27.09.2024 близько 21:00 год. став свідком, як у приміщенні магазину два хлопця вчинили між собою бійку та він розбороняв їх, в подальшому, один із хлопців дістав ніж та розмахував ним.

Враховуючи вищевикладене, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

1.переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

2. незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), а саме за умови застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, встановити контакт із свідками та потерпілим у кримінальному провадженні та погрозами вплинути на них з метою надання ними неправдивих свідчень органу досудового розслідування та суду.

Звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 стороною обвинувачення на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, в подальшому вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку та забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного та захисту, які просили обрати їй міру запобіжного заходу, не пов`язану з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, оскільки останній раніше не судимий, має постійне місце мешкання, є студентом 1-го курсу, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що на даний час ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.296 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

При обранні міри запобіжного суд вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), а саме за умови застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, встановити контакт із свідками та потерпілим у кримінальному провадженні та погрозами вплинути на них з метою надання ними неправдивих свідчень органу досудового розслідування та суду.

Таким чином при вирішенні клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 , хоча раніше не судимий, навчається, має молодий вік, однак підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років та з урахуванням певних обставин скоєння даного правопорушення, у зв`язку з чим, знаходячись на свободі, є певні ризики, що останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування, або суду, вплинути на свідків, потерпілого, в зв`язку з чим з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, йому необхідно обрати міру запобіжного заходу.

При цьому відповідно до положень ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

5. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Мамедова проти Росії» вказав, що, хоча, суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Продовження строку тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

У рішенні ЄСПЛ «В. проти Швейцарії» зазначено, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання» її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти («В. проти Швейцарії» (W v Switzerland), 14379/88, 26.01.1993). В своєму рішенні у справі «Адамяк проти Польщі» (Adamiak v Poland), 20758/03, 19.12.2006) Суд нагадує, що в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Окрім того, згідно сталої судової практики, слідчий суддя, суд при розгляді клопотання та вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше (п.9 ч.1 ст.178 КПК). Відповідні дані підлягають обов`язковому врахуванню при вирішенні поданого клопотання, оскільки впливають на достовірність підстав (ризиків) для застосування того чи іншого виду запобіжного заходу.

Також слідчий суддя(суд), суд повинен ураховувати, що тримання під вартою має застосовуватися тільки у виняткових випадках, як винятковий захід, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 28.1098 у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Реалізуючи положення ч.5 ст.199 КПК, слідчий судця, а також суд відповідно до ч.3 ст.331 КПК мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Прокопенко проти України», від 5.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»). Тому суд у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим в п.1 ст.5 цієї конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі «Соловей і Зозуля проти України»).

Крім того, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

В ході дослідження даних про особу підозрюваного встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, має постійне місце реєстрації та проживання, будь-яких негативних характеристик на підозрювану, в матеріалах клопотання не мається, має молодий вік, навчається на 1 курсі Державного біотехнологічного університету, підозрюється лише в одному епізоді злочинної діяльності.

Таким чином, слідчий суддя з урахуванням положень ч.4 ст.194 КПК України, даних про особу підозрюваного, приходить до висновку про можливість застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який слідчий просить у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що може забезпечити належну процесуальну його поведінку.

Таким чином слідчий суддя вважає за можливо обрати обвинуваченому міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

При цьому в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з чим слідчий суддя обирає підозрюваному домашній арешт, за місцем мешкання.

При цьому, відповідно до положень п.1 ч.3 ст.202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 затриманий в порядку ст.208 КПК України 27.09.2024 року о 22-00год., а слідчий суддя обирає міру запобіжного заходу, не пов`язану з триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту, то останнього необхідно доставити до місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де звільнити з під варти.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ст.слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000946 від 28.09.2024 року за ч.4 ст.296 КК України задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- знаходитись за місцем мешкання в якому він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово, протягом строку дії даної ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_4 ухвали суду покласти на Красноградський РВП ГУНП в Харківській області.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців, тобто діє до 28 листопада 2024 року.

Після проголошення даної ухвали, підозрюваного ОСОБА_4 доставити до місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де звільнити з під варти.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1