Справа № 214/1845/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000641 від 27.11.2022 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0000641 від 27.11.2022 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

04.04.2024 року представник володільця майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, а саме: транспортного засобу KIA SHUMA II д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , який відповідно до договору про надання послуги з фінансового лізінгу належить ОСОБА_9 , шляхом заборони права користування. Змінити місце зберігання речового доказу автомобіля марки KIA SHUMA II д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , із покладенням на неї обов`язку забезпечити схоронність транспортного засобу, ніяким чином не пошкодити, знищити. Зобов`язати орган досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000641 від 27.11.2022 року передати автомобіль марки KIA SHUMA II д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 під розписку ОСОБА_9 для зберігання. Попередити ОСОБА_9 про кримінальну відповідальність за ст. 358 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_8 зазначив, наступне. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в даному кримінальному провадженні накладено арешт, шляхом заборони права користування та відчуження на майно ОСОБА_9 , а саме на автомобіль марки KIA SHUMA II д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 . Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль KIA д.н.з. НОМЕР_1 , який є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, зберігається на території спеціального майданчику Саксаганського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, який знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. П. Глазового, 2А. Так в матеріалах відсутні дані щодо наявності обладнаного майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, як території для зберігання речових доказів, відсутня розписка з вказівкою, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу до книги обліку речових доказів. Крім цього при розміщенні автомобіля в дворі ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області не був проведений огляд автомобіля, що є грубим порушенням Інструкції, що в свою чергу вже є загрозою збереження майна, яке знаходиться в автомобілі і самого автомобіля, як речового доказу в цілому. Так, умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх значення чи псування. У разі потреби необхідне вжити невідкладних засобів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання. Просить суд, передати автомобіль марки KIA SHUMA II д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 на відповідне зберігання ОСОБА_9 , задля того, щоб вона помістила його до свого гаражу під навіс, де транспортний засіб не буде піддаватися впливу прямому сонячному променю та жодних зовнішніх факторів. ОСОБА_9 є законним володільцем арештованого транспортного засобу KIA SHUMA II д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 у якої укладений договір фінансового лізінгу з ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС». ОСОБА_9 не має наміру якимсь чином, пошкодити, знищити, здійсняти відчуження майна, перешкодити у судовому розгляді , оскільки зацікавлена ц встановленні об`єктивних істини у справі та зобов`язується зберегти майно до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженню. Вказаний арештований транспортний засіб на праві користування належить ОСОБА_9 , яка не має жодного статусу в даному кримінальному провадженні, їй не вручалась підозра про вчинення кримінального правопорушення, обвинувальний акт щодо неї скерований до суду не був.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 клопотання підтримав в повному обсязі, посилаючись на письмові пояснення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, вважає що клопотання подане передчасно, просив відмовити у задоволенні клопотання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що транспортний засіб треба зберегти у належному стані.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання.

Представник потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що клопотання подане передчасно, також заначив, що під час дослідження письмових доказів може виникнути питання щодо даного речового доказу, треба забезпечити суду його збереження.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання про зняття арешту, вважає, що воно не підлягає задоволенню за таких підстав.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст.1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

В силу ст.41 Конституції України та ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Згідно з ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Окрім цього, згідно з ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022 року накладено арешт на автомобіль «КІА SEPHIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить АТ «А- Банк» та яким керував ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання транспортного засобу. (Т.2 а.с. 74-76).

Арештований транспортний засіб «КІА SEPHIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві користування належить ОСОБА_9 , яка є законним володільцем вказаного транспортного відповідно до договору про надання послуг фінансового лізінінгу №APKR353543АЯВА (Т.1 а.с. 49 зворот).

Метою застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження зазначено встановлення обставин кримінального правопорушення, використання його в подальшому для проведення слідчих дій, використання, як доказів та обставин кримінального провадження.

Окрім того, постановою лейтенанта поліції Слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління УНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , автомобіль «КІА SEPHIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та постановите на відповідальне зберігання на території ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яке розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Павла Глазового, 2А. (Т.2 а.с. 37-38).

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Нормами ч.1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст.171-174 цього Кодексу.

Отже, суд дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання про зняття арешту, бере до уваги, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022 року накладено арешт на автомобіль «КІА SEPHIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить АТ «А- Банк» та яким керував ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання транспортного засобу, зокрема, адвокат ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про зняття арешту з транспортного засобу KIA SHUMA II д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , який відповідно до договору про надання послуги з фінансового лізінгу належить ОСОБА_9 , шляхом заборони права користування. Отже судом, встановлено, що маються розбіжності в фактичній назві транспортного засобу.

Окрім того, суд наголошує, що під час судового розгляду ще не здійснено дослідження речових доказів, а арешт майна застосований саме з метою збереження речових доказів.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що адвокатом ОСОБА_8 не доведено обставин, що в подальшому в застосуванні арешту майна відпала потреба, суд приходить до висновку про відсутність на теперішній час підстав для задоволення клопотання.

Окремо, суд наголошує, що за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Керуючись ст.ст.170, 174, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про скасування арешту майна, з транспортного засобу KIA SHUMA II д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , який відповідно до договору про надання послуги з фінансового лізінгу належить ОСОБА_9 , шляхом заборони права користування, накладений ухвалою Індустріального районного суду м Дніпропетровська у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000641 від 27.11.2022 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 15.07.2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1