Справа №504/3798/24
Провадження №1-кс/504/419/24
Комінтернівський районний суд Одеської області
УХВАЛА

19.11.2024с-ще Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5 смт. Доброслав, клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000191, внесеному до ЄРДР 08.08.2024 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь Республіки Молдови, громадянина України, із середньою освітою, який проходив військову службу на посаді старшого стрільця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000191, внесеному до ЄРДР 08.08.2024 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді старшого стрільця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, також будучи обізнаним із положеннями Розділу ІХ Кримінального кодексу України, яким передбачено кримінальну відповідальність за злочини проти громадської безпеки, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, всупереч зазначених вимог законодавства, вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 18 серпня 2024 року незаконно придбав 1 (один) корпус ручної осколкової гранати Ф-1, який належать до вибухових речовин, 1 (один) запал УЗРГ (УЗРГМ), який являється засобом підриву та належать до бойових припасів, які в сукупності утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка належить до бойових припасів, 1 (один) корпус ручної осколкової гранати РГН, який належать до вибухових речовин, 1 (один) запал УДЗ, який являється засобом підриву та належать до бойових припасів, які в сукупності утворюють ручну осколкову гранату РГН, яка належить до бойових припасів, та почав зберігати.

Після чого 18 серпня 2024 приблизно з 14 год. 31 хв. до 15 год. 03 хв., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, переніс до відкритої місцевості, поблизу торгового центру «Таврія В», що за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого незаконного збуту.

Надалі, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 18 серпня 2024 приблизно з 14 год. 31 хв. до 15 год. 03 хв., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у на відкритій ділянці місцевості, поблизу торгового центру «Таврія В», що за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно збув ОСОБА_7 за грошові кошти у сумі 4000 гривень - 1 (один) корпус ручної осколкової гранати Ф-1, який належать до вибухових речовин, 1 (один) запал УЗРГ (УЗРГМ), який являється засобом підриву та належать до бойових припасів, які в сукупності утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка належить до бойових припасів, 1 (один) корпус ручної осколкової гранати РГН, який належать до вибухових речовин, 1 (один) запал УДЗ, який являється засобом підриву та належать до бойових припасів, які в сукупності утворюють ручну осколкову гранату РГН, яка належить до бойових припасів, які під час оперативної закупки працівниками поліції було виявлено та вилучено.

Окрім цього, ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 19 вересня 2024 року незаконно придбав 1 (один) корпус ручної гранати Ф-1, який належить до вибухових речовин та 1 (один) запал УЗРГМ, який належить до бойових припасів та почав зберігати.

Після чого 19 вересня 2024 приблизно з 11 год. 20 хв. до 11 год. 40 хв., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, переніс до відкритої ділянки місцевості, що розташована біла торгівельних павільйонів, що за адресою: АДРЕСА_4 , з метою подальшого незаконного збуту.

Надалі, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 10 вересня 2024 приблизно з 11 год. 20 хв. до 11 год. 40 хв., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у на відкритій ділянці місцевості, поблизу торгівельних павільйонів, що за адресою: АДРЕСА_4 , незаконно збув ОСОБА_7 за грошові кошти у сумі 6000 гривень - 1 (один) корпус ручної гранати Ф-1, який належить до вибухових речовин та 1 (один) запал УЗРГМ, який належить до бойових припасів, які під час огляду місця події працівниками поліції було виявлено та вилучено.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання, зберігання та збут бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

За вищевикладених обставин, 19.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

18.11.2024 постановою керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 19.12.2024, включно.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав, не заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя заслухавши прокурора, слідчого та підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час необхідно задовольнити з наступних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 від 05.08.2024, в якому останній вказав на обставини вчинення злочину.

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06.08.2024 в якому останній вказав на обставини вчинення злочину.

-протоколом отримання добровільно наданого предмету від 18.08.2024;

-висновком експерта від 27.08.2024 №СЕ-19/116-24/16846-ВТХ за результатами судової вибухово-технічної екпертизи;

-протоколом огляду місця події від 19.09.2024;

-протоколом затримання ОСОБА_5 від 19.09.2024 в порядку ст. 208 КПК України;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.09.2024, в якому останній вказав на обставини вчинення злочину.

-повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 19.09.2024;

-висновком експерта від 10.10.2024 №СЕ-19/116-24/19836-ВТХ за результатами судової вибухово-технічної екпертизи;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 16.10.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю.

Відповідно до п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Двомісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000191 від 05.08.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, спливає 19.11.2024.

Окрім того, для направлення до суду обвинувального акту у справі необхідно провести значну кількість слідчих (процесуальних) дій, що неможливо зробити протягом часу, який залишився до закінчення строку досудового розслідування.

За вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно у передбачений ст. 219, ч. 4 ст. 294 КПК України строк, протягом двох місяців з дня повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не надається можливим, у зв`язку з складністю провадження, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у вказаних матеріалах досудового розслідування необхідно виконати наступне:

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження розсекречені протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження розсекречені ухвали про проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- виконати інші слідчі дії, необхідність у виконанні яких виникне в ході досудового розслідування казаного кримінального провадження;

- вирішити питання в порядку ст. 279 КПК України, щодо остаточної правової кваліфікації дій підозрюваної особи та вручення зміненого письмового повідомлення про підозру;

- виконати вимоги ст.ст. 283, 290 КПК України;

- виконати вимоги передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п. 1 листа за № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.99 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою та підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, враховуючи, що ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях він може спробувати переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності та покарання за вчинені злочин, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому маючи інший запобіжний захід, аніж домашній арешт, ОСОБА_5 матиме можливість незаконно впливати на свідків та очевидців по вказаному кримінальному провадженні, зокрема шляхом прохань або погроз змушувати надати суду неправдиві показання з метою створення сприятливих для себе умов для уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Натомість ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення слідчим та прокурором не доведений, оскільки підозрюваний вчинив злочин вперше та є раніше не судимим.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення OHara v. U№ited Ki№gdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1 (с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення №.C. v. Italy of 11 Ja№uary 2001, § 45).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 року на всій території України запроваджено воєнний стан.

Крім того, суд враховує, обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, зокрема, те що останній одружений, має неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що строки запобіжного заходу не можуть перевищувати 60 днів, а також строків досудового слідства, у зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства та на строк, що не перевищує 30 діб, тобто до 19.12.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000191, внесеному до ЄРДР 08.08.2024 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 22:00 по 06:00 годин наступної доби, строком на 30 діб, тобто до 19.12.2024, що полягає в забороні залишати підозрюваному житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до кабінету слідчого ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого,, прокурора або суду;

- покласти на ОСОБА_5 обов`язок утримуватись від можливого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1