Єдиний унікальний номер справи 185/8910/24
Провадження № 1-кп/185/1057/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у період воєнного стану в залі в м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000318 від 20 липня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно),

обвинуваченої ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

10.07.2024 року близько 15.00 год. обвинувачена ОСОБА_3 , знаходячись поблизу занедбаної будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , - побачила пластикову ємність, вмістом якої був особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Розуміючи характер своїх дій, не маючи спеціального дозволу - ліцензії на придбання та зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, ігноруючи вимоги законодавства, обвинувачена ОСОБА_3 , діючи умисно, незаконно, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання для особистого вживання без мети збуту наркотичних засобів, підняла з землі вказаний предмет, тим самим придбала особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс у пластиковій ємності.

В той же день, обвинувачена ОСОБА_3 , впевнившись, що придбана речовина є наркотичною та відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року (із змінами та доповненнями), реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання та зберігання наркотичних засобів, в супереч Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» і Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», з внесеними до них змінами, поклала придбану пластикову ємність з наркотичним засобом канабіс у кишеню власної кофти, після чого перенесла за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , - де почала зберігати наркотичний засіб для подальшого особистого вживання без мети збуту.

В подальшому, 18.07.2024 року в період часу з 19.39 год. до 22.35 год. в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 - у обвинуваченої ОСОБА_3 було вилучено пластикову ємність, де знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, канабіс, обіг якого заборонено, масою 10,6096 г., який обвинувачена ОСОБА_3 придбала та зберігала без мети збуту.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

26.08.2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно з даною угодою обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченій за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, та можливості звільнення обвинуваченої від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою вину у скоєнні кримінального проступку, що їй інкримінований, у вчиненому щиро розкаялась. Їй цілком зрозумілі її права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості вона буде обмежена в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Вона повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, а також вид покарання, яке буде застосовано до неї в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором вона уклала добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просила суд затвердити укладену між нею та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просила затвердити укладену з обвинуваченою угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_3 з призначенням їй покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченою угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком, потерпілі в проваджені відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачена розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченої є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченої - також її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 26.08.2024 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченій ОСОБА_6 узгодженого сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, та звільненні обвинуваченої від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судова експертиза наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів вартістю 3029.12 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 винувата у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 3029.12 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 серпня 2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та обвинуваченою у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000318 від 20.07.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 3029.12 гривень.

Речовий доказ:

- пластикову ємність з особливо небезпечним наркотичним засобом, канабіс, масою 10,6096 г, яка передана на зберігання до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченою, її захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди в кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1