УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0002080, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Під час проведення судового засідання прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки останній раніше судимий та на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, тому, на думку прокурора, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та вплив на потерпілого і свідків в даному кримінальному провадженні.

Крім того, прокурор зазначила, що на даний час триває судовий розгляд кримінального провадження, тому обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу може переховуватися від суду та вчиняти інші дії, направлені на затягування розгляду справи.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти продовження строку тримання його під вартою, при цьому захисник заявив та обвинувачений підтримав клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання з цивільною дружиною в м. Києві. В обгрунтування можливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту захисником надано суду заяву ОСОБА_7 , яка зі слів сторони захисту проживає з обвинуваченим в цивільному шлюбі та копію паспорта останньої, з якої слідує, що вона не заперечує проти проживання обвинуваченого за адресою АДРЕСА_1 , де вони спільно проживають. Також надано витяг з реєстру територіальної громади, відповідно до якого ОСОБА_8 , який зі слів сторони захиситу є спільним сином обвинуваченого та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Окрім того, захисником обвинуваченого під час судового розгляду заявлено клопотання про зняття арешту з майна обвинуваченого, яке визнано речовими доказами та на яке накладено арешт в ході досудового розслідування кримінального провадження, а саме мобільного телефону та грошових коштів.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту та реєстру досудового розслідування, суд приходить до наступного.

10.07.2024 року до обвинуваченого ОСОБА_4 , застосований запобіжний захід у кримінальному провадженні у вигляді тримання під вартою, строком до 04 вересня 2024 року, із визначенням розміру застави у сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн.

04.09.2024 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва призначено справу до судового розгляду та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 02.11.2024 року, із визначенням розміру застави у сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Під час судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Під час підготовчого судового засідання прокурором було доведено існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, оскільки останній з моменту надходження до суду обвинувального акта набув нового процесуального статусу - обвинуваченого та, на даний час, розпочалася нова процесуальна стадія кримінального провадження - стадія судового провадження у суді першої інстанції, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, будучи раніше судимим, останній, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу зможе ухилятися від явки до суду.

Також, прокурором було доведено існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має доходу, а відтак може вчинити інше кримінальне правопорушення проти власності.

Однак, на думку суду, ризик незаконного впливу на потерпілу та свідка в даному кримінальному провадженні відсутній з огляду на наступне. Потерпіла тривалий час не з`являється в судові засідання, зі слів прокурора остання виїхала на тимчасово окуповану територію України та в подальшому не бажає приймати участь в судових засіданнях. Також, свідок подій на якого посилається прокурор, є працівником поліції, який проводив затримання обвинуваченого. На переконання суду, вказані обставини унеможливлюють здійснення будь-якого впливу на вказаних вище осіб, що в свою чергу свідчить про відсутність такого ризику, як незаконний вплив на потерпілу та свідка.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий (інші відомості відсутні) та на даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, його майновий та сімейний стан, обставини вчинення останнім інкримінованого йому злочину, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність доказів, які б унеможливлювали утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, що на думку суду, свідчить про недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

За таких обставин, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 23 год. 59 хв. 26 грудня 2024 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає необхідним, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначити заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку суду, повинно достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та забезпечити, в подальшому, його належну процесуальну поведінку в даному провадженні.

З приводу клопотання захисника ОСОБА_5 про зняття арешту з майна обвинуваченого, яке визнано речовими доказами та на яке накладено арешт в ході досудового розслідування кримінального провадження, а саме мобільного телефону та грошових коштів, суд вважає клопотання таким, що заявлено передчасно та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Чинним кримінальним процесуальним законом передбачено два способи вирішити питання про долю речових доказів: 1) при ухваленні судом вироку за результатами розгляду кримінального провадження; 2) при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України.

Враховуючи, що рішення по суті не ухвалене, у кримінальному провадженні триває судовий розгляд, а відтак на даному етапі у суду відсутні підстави для вирішення питання про долю речових доказів.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК України).

Крім того, суд звертає увагу на те, що на теперішній час триває судове провадження. Очевидно, що лише після дослідження доказів суд зможе в нарадчій кімнаті надати кожному із них оцінку з точки зору належності, допустимості, достатності, а сукупність зібраних доказів обґрунтувати з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Окрім того п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд повинен вирішити, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з визначенням розміру застави, клопотання захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 27, 176, 177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 23 год. 59 хв. 26 грудня 2024 року.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу закінчується о 23 год. 59 хв. 26 грудня 2024 року.

Розмір застави визначити у сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Банк отримувача коштів: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059; Рахунок отримувача: UA1012089; призначення платежу: «застава за … (П.І.Б.), … (дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно з ухвалою …(назва суду)… від … (дата ухвали)… по справі №…, кримінальне провадження №….», та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду за кожним їхнім викликом,

- не відлучатися із м. Києва без дозволу прокурора або суду,

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання,

-утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні,

- докласти зусиль до пошуку роботи,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 28.12.2024 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та суддю Солом`янського районного суду м. Києва.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із обранням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1