Гребінківський районний суд Полтавської області
_______________________________________________________________ 528/916/24
УХВАЛА

Іменем України

12 вересня 2024 р. м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації заяву судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу автоматичного визначення судді від 05.09.2024 року мені передана заява про самовідвід судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 у розгляді кримінального провадження № 0000267 від 01.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 зазначила, що в її провадженні перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 115 ч. 1 КК України. Вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 04.02.2011 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі Указу Президента України «Про помилування засуджених» від 26.11.2015 року термін відбуття покарання зменшено до 8 років позбавлення волі. 31.12.2015 оку ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави звільнений від відбуття покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» від 26.11.2015 року, за відбуттям строку покарання.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 після вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 04.02.2011 року, який був ухвалений під головуванням судді ОСОБА_3 , неодноразово звертався зі скаргами до ВРП про порушення дисциплінарного провадження відносно неї, а також до Національної поліції України з повідомленнями про ніби скоєння нею злочинів відносно нього, з огляду на це вважає, що виразилися неприязні відносини між нею та обвинуваченим. Тому з метою уникнення виникнення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи слід заявити самовідвід.

Сторони кримінального провадження, та ініціатор заяви про самовідвід, належним чином повідомлені, однак в судове засідання не з`явилися.

За таких обставин суд розглядає питання про самовідвід у відсутності судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 та інших учасників судового провадження, оскільки відповідно до вимог ст.81 КПК України їх неприбуття в судове засідання не є перешкодою для розгляду питання про самовідвід.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши заяву про самовідвід судді, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді (самовідводу) його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Підстави відводу (самовідводу) судді в кримінальному процесі визначені ст.ст. 75-76 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно із ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості учасника процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі (стаття 15 Кодексу суддівської етики).

Верховним Судом у Постанові від 17.09.2019 р. у справі N 277/599/15-к зроблено висновок, що безсторонність (неупередженість) суду має визначатися згідно з:

суб`єктивним критерієм - при врахуванні особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі;

об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як вказує Суд у мотивувальній частині рішення: "між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій)".

Таким чином, заявляючи самовідвід, суддя повинен вказати які саме обставини стали підставою для самовідводу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені у заяві судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід від участі в зазначеній справі є обґрунтованими, так як можуть виникнути сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, а тому з метою уникнення вказаних обставин, заява про самовідвід судді підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 35, 75-76, 80-81, 369-372 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід судді Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 у розгляді кримінального провадження № 0000267 від 01.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.125 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження передати для розгляду під головуванням іншого судді, визначеного в порядку ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Cуддя ОСОБА_1