Пр.1-кп/336/656/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2024 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,потерпілого ОСОБА_4 ,представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відео конференції),обвинуваченого ОСОБА_6 ,захисника ОСОБА_7 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який проходить військову службу на посаді старшого стрільця ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України,у військовому званні солдат, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

встановив:

07 липня 2023 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , проходячи військову службу на посаді старшого стрільця ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості у лісосмузі, розташованій поблизу АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків із військовослужбовцем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який займав посаду стрільця-снайпера ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 , маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 ,усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій,передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті останнього та бажаючи їх настання, діючи умисно, взяв до рук закріплену за ним вогнепальну зброю, а саме штурмову гвинтівку марки Carabine М4А1 НОМЕР_4 та здійснив із вказаної гвинтівки у голову потерпілого 3 (три) постріли, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепальних кульових наскрізних поранень голови з входженням головного мозку, які у сукупності ускладнились розвитком небезпечного для життя стану - набряком головного мозку, та відповідно до висновку судово-медичного експерта мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, в результаті чого ОСОБА_8 загинув на місці події.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення винуватим себе визнав повністю.

Показав,що з січня 2023 р.він був призваний на військову службу за мобілізацією,проходив службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді стрільця,де також проходив військову службу ОСОБА_8 на посаді снайпера. У останнього склалися погані відносини з усіма військовими взводу,потерпілий поводився агресивно,провокував бійки,наставляв зброю на побратимів,порозумітися з ним не вдалося навіть після скарги командиру взводу,оскільки ОСОБА_10 не змінив відношення до інших військовослужбовців. Ніхто з взводу не хотів разом з ОСОБА_10 виконувати бойові завдання,тому вранці 07.07.2023 р.,дізнавшись про те,що ОСОБА_10 також включений до складу підрозділу,який буде виконувати бойове завдання у с.Кущове, усім взводом військовослужбовці звернулись до командира з проханням вжити заходи щодо переведення ОСОБА_10 ,проте отримали негативну відповідь,а у обвинуваченого вже тоді виникло відчуття,що станеться щось погане. Перебуваючи у лісосмузі поблизу с.Кущове,після 23.00 год.вони повечеряли,вживали алкоголь,далі треба було влаштовуватись на ночівлю,однак ОСОБА_10 не хотів йти відпочивати,залишився з ОСОБА_11 ,який мав стати на чергування. Між ними виник конфлікт спочатку словесний,під час якого ОСОБА_10 ображав ОСОБА_11 нецензурною лайкою,потім вони побилися,їх розборонили інші військовослужбовці та відвели ОСОБА_10 до місця ночівлі. ОСОБА_10 наостанок погрожував ОСОБА_11 ,що повернеться та вб`є його,ці погрозі ОСОБА_11 сприймав серйозно,тому вирішив не чекати,поки ОСОБА_10 виконає погрозу, викуривши цигарку,обміркував ситуацію та вирішив не чекати,поки ОСОБА_10 повернеться виконати погрозу, взяв закріплену за ним гвинтівку марки Carabine М4А1,пішов у напрямку окопу,де влаштувався на відпочинок потерпілий,та здійснив три постріли у голову останньому,який в той момент лежав. Всі постріли досягли цілі, ОСОБА_11 побачив у потерпілого кров та гукнув своїм,що це стріляє він. Вважає,що якби командир їх підрозділу своєчасно відреагував на скарги підлеглих щодо ненормальної ситуації ,яка склалася у взводі через поведінку ОСОБА_10 , конфлікт не мав би продовження,а за тих обставин,які він пояснив,не бачив для себе іншого виходу,тому що якби він не вбив ОСОБА_10 ,на його думку,останній вбив би його. Не заперечував викладених в обвинувальному акті обставин та доказів,що їх підтверджують. У скоєному розкаявся,під час досудового розслідування сприяв встановити всі обставини справи.

Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди визнав у повному обсязі.

Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності,допустимості,достовірності,а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку,суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,виходячи з наступного.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань,08.07.2023 р.внесено відомості про розпочате досудове розслідування кримінального провадження за фактом умисного вбивства військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 військовослужюїбовця ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст.115 КК України(а.с.105 т.1)

08.07.2023 р.слідчим СВ відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області був проведений огляд місця події,яким є відкрита ділянка місцевості-лісосмуга поблизу с.Кущове Запорізької області,де на відстані 0,2см.від бліндажної ями на металевій розкладачці в положенні лежачи на спині виявлено труп військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 ,з ушкодженнями в області голови,три предмети схожі на гільзи з маркуванням,штурмову гвинтівку м4а1 Carabine НОМЕР_4,в магазині якої знаходиться 26 патронів калібру 5,56 мм з маркуванням.За результатами огляду місця події був складений протокол з відеозаписом та ілюстрованою таблицею(а.с.1-38 т.2)

Відповідно до висновку експерта від 28.08.2023р. №190, причиною смерті ОСОБА_8 стали множинні вогнепальні кульові наскрізні поранення голови з ушкодженням головного мозку, які у сукупності ускладнились розвитком набряку головного мозку; всі поранення утворилися в результаті множинних (3) пострілів з вогнепальної зброї, патрони якої були споряджені кулями; всі тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворились зажиттєво, безпосередньо перед настанням смерті; з отриманими пораненнями ОСОБА_8 жив короткий проміжок часу, який обчислюється секундами-десятком секунд. В крові від трупа ОСОБА_8 виявлений етиловий спирт у концентрації 0,9 %,у живих осіб зазначена концентрація етилового спирту в крові, зазвичай, викликає алкогольне сп`яніння легкого ступеню(а.с.117-123 т.1)

Під час проведення слідчого експерименту з матеріалами відеозапису 10.10.2023 р. підозрюваний ОСОБА_6 пояснив,що з 28 грудня 2022 року він проходить службу у лавах ЗСУ в/ч НОМЕР_1 .З квітня 2023 року до їх військової частини НОМЕР_1 ,у відділення №3, прибув служити ОСОБА_8 , з яким у ОСОБА_11 з самого

початку не завдалися стосунки,оскільки ОСОБА_10 з першого дня привселюдно

принижував його честь та гідність (висловлювався нецензурною лайкою на його адресу,погрожував фізичною розправою йому та рідні), це все тривало кожного дня,хоча вони і були у різних відділеннях,неодноразово ОСОБА_10 погрожував зброєю,яку наводив на підозрюваного.07.07.2023 приблизно о 21 годин 00 хвилин, вони сіли повечеряти,випили

горілку та пиво. Після чого у підозрюваного з ОСОБА_10 стався конфлікт

( ОСОБА_10 його образив нецензурною лайкою та штовхнув у плече), який переріс у бійку,в ході якої вони нанесли один одному кілька ударів. Під час бійки їх розняли інші військові та

відвели ОСОБА_10 в сторону (де він ночував). Так як підозрюваний мав надалі йти у патруль, в нього з собою була зброя М4А1, яка за ним закріплена. Посидівши та покуривши, він вирішив покарати свого кривдника ОСОБА_10 та пішов до бліндажу, де той лежав на спині на розкладачці. Коли він наблизився,то ОСОБА_10 хотів привстати, так як побачив ОСОБА_11 , але у цей час ОСОБА_11 зняв автомат з запобіжника та вистрелив

три рази в область голови (вказане підозрюваний демонстрував на макеті людини). Стояв ОСОБА_11 на відстані приблизно 5 метрів від розкладачки. Не підходячи до ОСОБА_10 , ОСОБА_11

бачив кров, повернувся та направився до своїх побратимів, які вже почули звуки пострілів. ОСОБА_11 розповів про те що сталося, та була викликана поліція(а.с.52-61 т.2)

Згідно висновку експерта № 10-Д від 02.11.2023 р., при співставленні даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 та даних протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 ,експерт виснує про можливість утворення тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 за обставин,зазначених підозрюваним ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту(а.с.63-70)

Висновком експерта від 27.11.2023р.№ КСЕ-19/108-23/11028-БЛ встановлено,що наданий на дослідження предмет ,схожий на гвинтівку,виявлений та вилучений під час огляду місця події 08.07.2023 р.у лісосмузі поблизу с.Кущове Запорізької області, є бойовою нарізною вогнепальною стрілецькою зброю - автоматичним карабіном «М4А1» калібру 5,56x45 мм (заводський серійний номер НОМЕР_2 ), виробництва «FN Herstal» (США).Наданий на дослідження карабін виготовлений промисловим способом, сліди переробки в його конструкції відсутні. Надані на дослідження 3 (три) предмети, схожих на гільзи, є складовими частинами бойових, проміжних патронів калібру 5,56x45 мм, виробництва США та Німеччини, а саме стріляними, капсульованими гільзами.На поверхнях на наданих на дослідження 3 (трьох) гільз наявний ряд придатних для ідентифікації слідів від вогнепальної стрілецької зброї, з якої вони були стріляні. Судячи з слідової інформації, надані на дослідження 3 (три) гільзи стріляні з наданого на дослідження карабіну «М4А1» № НОМЕР_2 .Надані на дослідження 26 (двадцять шість) предметів, схожих на патрони, є боєприпасами нарізної вогнепальної стрілецької зброї - бойовими проміжними патронами калібру 5,56x45 мм, виробництва США та Німеччини, що призначені для стрільби з автоматів та карабінів «AR15», «М16», «М4», «Steyr AUG», «FAMAS» та іншої зброї відповідного калібру. Надані на дослідження 26 (двадцять шість) патронів виготовлені промисловим способом. Наданий на дослідження предмет, схожий на магазин, є складовою уніфікованою частиною автоматичних карабінів «М4»- дворядним,коробчастим магазином, розрахованим на 30 проміжних патронів калібру 5,56x45 мм(а.с.168-177 т.1)

Висновком експерта від 18.07.2023 р.№ КСЕ-19/108-23/11028-Д встановлено,що на поверхнях автоматичної гвинтівки М4А1 НОМЕР_4, одного магазина до гвинтівки, двадцяти шести патронів та трьох гільз ,вилучених 08.07.2023 р. в ході огляду місця події ,а саме відкритої ділянки місцевості у лісосмузі поблизу АДРЕСА_3 , сліди папілярних узорів не виявлено(а.с.151-164 т.1)

Постановою слідчого від 14.07.2023 р.штурмову гвинтівку Carabine М4А1 з заводським серійним номером НОМЕР_2 , з магазином спорядженим 26 патронами калібру 5,56 х 45 мм;три гільзи від патронів калібру 5,56 х 45 мм визнано речовими доказами по кримінальному провадженню та передано на зберігання до камери схову речових доказів ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області(а.с.111-112 т.1)

Згідно висновку експерта від 07.08.2023р.№ СЕ-19/108-23/12298-ФХВР, на наданих на дослідження чоловічих шортах темно-зеленого кольору,чоловічих трусах-боксерах чорного кольору, чоловічих шкарпетках чорного кольору слідів продуктів пострілу не виявлено(а.с.182-186 т.1)

Висновком експерта від 09.08.2023 р.№СЕ-19/108-23/12301-ФХВР встановлено,що на поверхні вилученої 08.07.2023 р.під час затримання ОСОБА_6 тактичної сорочки виявлено дифеніламін, який використовується як стабілізатор нітроцелюлозних порохів. На поверхні чоловічої футболки жовто-коричневого кольору та на чоловічих штанях зелено-жовтого кольору з візерунком «піксель» слідів продуктів пострілу,вибухових речовин та речовин, які могли б використовуватися в якості їх компонентів ,не виявлено(а.с.41-45 т.2)

Постановою слідчого від 08.07.2023 р.шорти оливкового кольору,труси шорти чорного кольору та пару шкарпеток чорного кольору,вилучені як одяг з трупа ОСОБА_8 ,визнано речовими доказами по кримінальному провадженню та передано на зберігання до камери схову речових доказів ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області(а.с.114 т.1)

Висновком експерта від 14.07.2023 р.№ 2314 встановлено,що рідка кров підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0(а.с.145 т.1).

Як встановлено з протоколу затримання від 08.07.2023 р., ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України 08.07.2023 р.о 09.30 год.,при проведення особистого обшуку вилучено куртка камуфляжна,футболка камуфляжна,штани камуфляжні(а.с.46-48 т.2).

Згідно консультативного висновку від 08.07.2023 р.,складеного КНП «Вільнянська багатопрофільна лікарня» Вільнянської міської ради,за результатами огляду ОСОБА_6 виявлені поверхнева травма волосистої частини голови,забій,забій ліктя (ліворуч),забій плеча та плечового поясу(правого)(а.с.90 т.2)

За висновком судово-психіатричного експерта № 304 від 20.09.2023 р., ОСОБА_6 , 1998р.н., у період здійснення інкримінованого йому кримінального правопорушення розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє у теперішній час.У період здійснення інкримінованого йому кримінального правопорушення ознак тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані короткочасного психічного розладу у вигляді гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними.Примусових заходів медичного характеру не потребує(а.с.74-80 т.2)

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Досліджені судом докази в сукупності логічні,послідовні,не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Жоден із них не спростований,містить інформацію щодо предмету доказування,схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Судом не встановлено таких обставин,які ставили б під сумнів показання допитаного в судовому засіданні обвинуваченого,який скористався правом давати показання після роз`яснення положень ст.63 Конституції України.

Показання обвинуваченого повністю узгоджуються зі змістом інших доказів,якими є висновки експертиз,речові докази,протоколи слідчих дій.

За таких обставин,суд приймає до уваги при ухваленні вироку показання обвинуваченого,досліджені висновки експертів,фактичні дані,зафіксовані у протоколах слідчих дій,як докази винуватості ОСОБА_6 .

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин.

При розслідуванні обставин та мотивів злочину орган досудового розслідування встановив,що потерпілий та обвинувачений безпосередньо перед цим вживали алкоголь,між ними відбулася сварка, яка переросла у конфлікт із бійкою,а злочин є логічним його наслідком.

Таким чином,встановлений мотив не протирічить фактичним обставинам,особі обвинуваченого та потерпілого,характеру та особливостям їх тривалих неприязних відносин .

Не встановлено наявності у ОСОБА_6 у момент події такого афективного стану, який унеможливив би відповідальність,а стан алкогольної інтоксикації не є цьому тотожним .

Дії обвинуваченого суд кваліфікує як кримінальне правопорушення,передбачене ч.1 ст.115 КК України,а саме:умисне вбивство,тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення,яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином,та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так,обвинувачений раніше не судимий,має постійне місця проживання,одружений,виховує малолітню дитину 2021 р.н.,на обліках зі шкідливими залежностями не перебуває.

Як за місцем проживання так і за місцем проходження військової служби ОСОБА_6 характеризується позитивно,з грудня 2022 р.став до виконання конституційного обов`язку по обороні держави.

Обставинами,які пом`якшують покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає зізнання у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Такі висновки суду грунтуються на тому,що одразу після вчинення злочину обвинувачений повідомив про обставини його вчинення,не приховуючи свою причетність,як на досудовому розслідуванні,так і в судовому засіданні визнав винуватість у скоєному,надає критичну оцінку своїм діям,визнав цивільний позов у повному обсязі.

Обставиною,що обтяжує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України визнає вчинення злочину особою,що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того,заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те,що потерпілий ОСОБА_8 у певній мірі своїми діями та висловлюваннями на адресу обвинуваченого сприяв тому,щоб між ними на грунті тривалої неприязні раптово виник конфлікт,який переріс у бійку.

На користь такої позиції сторони захисту свідчать як показання обвинуваченого про те,що за вказаних в обвинувальному акті обставин між ним та потерпілим спочатку виникла сварка,під час якої останній висловлювався на адресу ОСОБА_6 принизливо та з лайкою,тому сварка переросла у бійку,так і висновок щодо результатів огляду обвинуваченого 08.07.2023 р.,де зафіксовані наявні у обвинуваченого забій волосистої частини голови,лівого ліктя,правого плеча ,перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня тощо.

Жодних даних,які спростували б зазначені обставини,під час розгляду справи суду не надано.

Пояснення у судових дебатах представника потерпілого ОСОБА_4 про особу ОСОБА_8 ,його волонтерську діяльність до призову на військову службу,не спростовують обставин виникнення конфлікту між ним та обвинуваченим 07.07.2023 р.

Супутньою причиною події злочину суд вважає і відсутність належного контролю з боку безпосереднього командира за діями військовослужбовців,в тому числі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ,які під час виконання бойового завдання мали можливість вживати алкоголь ,вчинити бійку,відсутність реагування на скарги військовослужбовців про ненормальний психологічний клімат у підрозділі тощо.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, суд прийшов до висновку, що з метою захисту інтересів суспільства,виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень,обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з реальною ізоляцією від суспільства.

При визначені строку покарання суд бере до уваги,що до вчинення злочину обвинувачений вів соціально корисний спосіб життя,був соціально адаптованим, суспільних норм та правил поведінки не порушував.

Аналізуючи ці обставини,суд дійшов до висновку,що строк покарання в межах санкції статті,яка інкримінується обвинуваченому, може бути меншим,ніж запропоновано представником обвинувачення,що відповідає тяжкості скоєного злочину за встановлених обставин.

При вирішенні заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову ОСОБА_4 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди у розмірі 1000000 гр.,суд встановив наступне.

В обгрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_4 зазначив,що смерть його сина ,який добровільно став на захист країни,заподіяна іншим військовослужбовцем за встановлених обставин ,призвела потерпілого до шокового стану,тривалих переживань,відновити нормальний психологічний стан потерпілому навряд чи вдасться,що є природним станом людини,яка втратила дитину.

Психотравмуюча ситуація ,постійні думки та спогади призводять до суттєвих змін у нормальному житті ОСОБА_4 ,перешкоджають активному соціальному функціонуванню,розуміння неможливості відновити втрачене призводить до відчуття відчаю,незахищеності,необхідності організувати подальше життя без підтримки загиблого сина.

Завдану немайнову шкоду,яку неможливо відшкодувати в натурі , ОСОБА_4 оцінив у 1000000 гр.,що ,на його думку,є справедливим та співмірним із втраченим благом.

Як передбачено ст.128 КПК України,особі,якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та /або моральної шкоди,має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного,обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи,яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду,завдану діями підозрюваного,обвинуваченого або неосудної особи,якавчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 23 ЦК України установлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Крім цього, у п. 3 зазначеної постанови вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації , а крім того - у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності.

Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з Прав Людини(далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі»,зазначається, що, «…з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

З урахуванням приписів ст.1168 ЦК України,моральна шкода,завдана смертю фізичної особи,відшкодовується ...її батькам,тому ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю його сина ОСОБА_8 .

Аналізуючи наведене суд встановив,що обставини ,на які посилається позивач в обґрунтування позову,знайшли своє підтвердження сукупністю доказів,які логічні,послідовні,достовірні та достатні для висновку про те,що позивачу внаслідок смерті сина завдана моральна шкода,яка полягає у зазнані позивачем постійного стресу через не відновлювальну втрату рідної дитини, певне розчарування та страждання в результаті усвідомлення неможливості продовжувати звичне життя та втрату значної частини життєвих зв`язків. Життєва перспектива позивача пов`язана із необхідністю організовувати своє подальше життя без можливості отримати допомогу від сина,на яку він міг розраховувати у похилому віці,що пригнічує та змушує змінити нормальний спосіб життя.

Вирішуючи питання, що пов`язані з розміром відшкодування моральної шкоди ,яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, суд керується принципами умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованості - відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності - об`єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості - неупередженого ставлення до всіх учасників спору. Принципи розумності і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування.

Відтак,враховуючи,що завдана позивачу моральна шкода безпосередньо пов`язана з втратою ним рідної дитини,що є найбільш суттєвим благом для будь-якої людини,розмір відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення позивачу можливості втрачене благо відновити.

Водночас,життя людини є не відновлювальним благом,тому заявлена позивачем сума 1000000 гр. відповідає обставинам справи та є адекватною нанесеній моральній шкоді, у контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди варто звернути увагу на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди.

Аналізуючи суть самого порушення прав позивача,що сталося в умовах особливого періоду в країни та було пов`язано з її захистом,виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди,суд визначає розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди 1000000 гр.,що є необіхдним для компенсації його немайнових втрат.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат,а саме витрат,пов`язаних з проведенням експертиз,відповідно до ст.118,124 КПК України,суд враховує,що витрати,пов`язані із залученням експертів є процесуальними витратами,при постановленні обвинувального вироку такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

За матеріалами кримінального провадження,під час досудового розслідування у зв`язку з проведенням експертиз понесені наступні витрати:

-на проведення судової балістичної експертизи від 27.11.2023 р.№КСЕ-19/108-23/11028-БЛ у розмірі 5736 гр.

-на проведення судової трасологічної експертизи від 18.07.2023 р.№КСЕ-19/108-23/11028-Д у розмірі 1912 гр.

-на проведення судової хімічної експертизи від 07.08.2023 р.№КСЕ-19/108-23/12298-ФХВР у розмірі 1434 гр.

-на проведення судової хімічної експертизи від 09.08.2023 р.№ .№КСЕ-19/108-23/12301-ФХВР у розмірі 1912 гр.

Загальна сума витрат,які витрати,пов`язані із залученням експертів та підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави,становить 10 994 гр.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченого,затриманого в порядку ст.208 КПК України 08.07.2023 р.,на досудовому розслідуванні був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою,строк якого судом продовжений до 28.09.2024 р.включно.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних,які б свідчили про відсутність або зміну ризиків,що виправдовують обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу,на думку суду,такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого,а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання.

Керуючись ст.368,374,392 ,615 КПК України,суд-

Ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 9(дев`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченим рахувати з часу фактичного затримання з 08.07.2023 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КПК України,зарахувати у строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 08.07.2023 р.по день постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази,передані на зберігання у камеру збереження речових доказів та озброєння ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області,а саме:

-штурмову гвинтівку Carabine М4А1 з заводським серійним номером НОМЕР_2 , з магазином спорядженим 26 патронами калібру 5,56 х 45 мм - передати уповноважений особі в/ч НОМЕР_1 для подальшого використання за призначенням;

- три гільзи від патронів калібру 5,56 х 45 мм, чоловічі шорти темно-зеленого кольору,чоловічі труси-боксери чорного кольору, чоловічі шкарпетки чорного кольору-знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 у дохід держави витрати на проведення судових експертиз у розмірі 10 994 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди-задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,РНОКПП НОМЕР_3 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ,відшкодування завданої злочином моральної шкоди у розмірі 1000000(один мільйон) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення,а обвинуваченим,який тримається під вартою,-у той же строк після отримання копії вироку.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Головуючий суддя

ОСОБА_1