Справа № 304/224/24 Провадження № 1-кс/304/369/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000003 від 22 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000003 від 22 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про накладення арешту із забороною використання та розпорядження будь-яким особам, окрім сторони обвинувачення, з метою проведення експертиз та використання для проведення слідчих (розшукових) дій, на майно, яке було вилучено 21 січня 2024 року, а саме тютюнові вироби марки «Military» у кількості 750 пачок, марки «Пріма» у кількості 3000 пачок, марки «Ritm-750» у кількості 750 пачок та марки «Compliment» у кількості 1 пачка, на яких відсутні марки акцизного податку України встановленого зразка, квитанції Нової пошти № 7624, 4115 і НОМЕР_1 , фіскальний чек Нової пошти № 000475055, квитанцію на переказ готівки № ПН9428775, транспортний засіб марки «CITROEN NEMO», державний номер НОМЕР_2 , технічний паспорт на вказаний транспортний засіб НОМЕР_3 на прізвище ОСОБА_4 та ключі від даного транспортного засобу. Клопотання мотивує тим, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження, у межах якого 21 січня 2024 року детективами на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК, що надійшло з ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також добровільної згоди власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено огляд транспортного засобу марки «CITROEN NEMO», державний номер НОМЕР_2 . У ході проведення огляду було виявлено та вилучено 750 пачок тютюнових виробів марки «Military», 3 000 пачок тютюнових виробів марки «Пріма», 750 пачок тютюнових виробів марки «Ritm-750» та 1 пачку тютюнових виробів марки «Compliment», що не марковані марками акцизного податку України встановленого зразка, а також квитанції Нової пошти № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 і НОМЕР_1 , фіскальний чек Нової пошти № НОМЕР_6 , квитанцію на переказ готівки № ПН9428775. Також в ході огляду виявлено та вилучено вказаний транспортний засіб, ключі запалювання до нього та технічний паспорт. Вилучені в ході огляду місця події речі та документи прокурор вважає предметами вчинення кримінального правопорушення, які зберегли на собі його сліди, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, транспортний засіб знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Прокурор також зазначає, що вилучене під час огляду майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Враховуючи викладене, прокурор, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, що визначають питання речових доказів, спеціальної конфіскації та арешту майна, вказує, що з метою збереження речових доказів у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене під час огляду майно, тому просить клопотання задовольнити.

У судове засідання ініціатор клопотання не з`явився, однак подав заяву, в якій клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

У судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду клопотання у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Вивчивши клопотання та додані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частина 5 статті 171 КПК України визначає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З протоколу огляду видно, що такий здійснювався 21 січня 2024 року з 12.53 до 14.17 год; клопотання, після повернення особі, яка його подала, для усунення недоліків, подане до відділення зв`язку 05 квітня 2024 року.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів клопотання, 22 січня 2024 року до органу досудового розслідування Територіального управління БЕБ у Закарпатській області від заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності начальника головного ОРВ ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 надійшло повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину), згідно з яким 21 січня 2024 року о 10.30 год в ході перевірки оперативної інформації оперативними співробітниками ГОРВ 27 прикордонного загону у АДРЕСА_1 було зупинено транспортний засіб марки «Сітроен», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого в ході огляду транспортного засобу у багажному відділенні виявлено шість ящиків з тютюновими виробами з марками акцизного податку Республіки Молдова у кількості 4 500 пачок (а. к. 7-8).

На підставі вказаного повідомлення та добровільної згоди ОСОБА_5 того ж дня проведено також огляд місця події транспортного засобу марки «CITROEN NEMO», державний номер НОМЕР_2 , в якому виявлено 750 пачок тютюнових виробів марки «Military», 3 000 пачок тютюнових виробів марки «Пріма», 750 пачок тютюнових виробів марки «Ritm-750» та 1 пачку тютюнових виробів марки «Compliment», що не марковані марками акцизного податку України встановленого зразка, а також квитанції Нової пошти № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 і НОМЕР_1 , фіскальний чек Нової пошти № НОМЕР_6 , квитанцію на переказ готівки № ПН9428775, ключі запалювання до вказаного транспортного засобу та технічний паспорт. За наслідками огляду зазначені речі та предмети були вилучені, в тому числі й транспортний засіб, технічний паспорт на такий та ключі запалювання (а. к. ).

Двадцять другого січня 2024 року за вказаним фактом було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000003 від 22 січня 2024 року (а. к. 5-6).

Як видно з матеріалів клопотання постановою детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_7 про визнання речовими доказами від 22 січня 2024 року, серед іншого вилучені тютюнові вироби різних марок, транспортний засіб, технічний паспорт на транспортний засіб та ключі запалювання, а також документи, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000003 від 22 січня 2024 року (а. к. 50-52).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи всі наведені вище обставини, на переконання слідчого судді, наразі наявні підстави для накладення арешту на вилучені тютюнові вироби, транспортний засіб та документи, з метою збереження речових доказів, оскільки такі можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та могли бути набуті кримінально протиправним шляхом.

На підставі наведеного слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено, що вилучені під час огляду тютюнові вироби різних марок, що не марковані марками акцизного податку України встановленого зразка, транспортний засіб, на якому такі перевозилися, а також документи, відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, постановою детектива від 26 квітня 2024 року визнані речовими доказами, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як докази події кримінального правопорушення, доведення вини осіб, які його вчинили, та інших обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування кримінального провадження № 000003 від 22 січня 2024 року.

Аналізом положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України встановлено, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту тютюнових виробів, що не марковані марками акцизного податку України встановленого зразка, а також транспортного засобу, технічного паспорта та ключів до нього, та вилучених документів, враховує можливість використання таких як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за їх допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Нормами частини 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Окрім цього, слідчий суддя вважає, що арешт на вилучене майно може бути накладений також з метою забезпечення спеціальної конфіскації, про що у своєму клопотанні, як на додаткову підставу, покликається прокурор.

Водночас слідчий суддя зауважує, що на даному етапі досудового розслідування не вирішує питання про наявність усіх елементів складів кримінальних правопорушень, винуватість чи невинуватість осіб у їх вчиненні і не визначає ступінь вини таких осіб, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей встановлює, що існують об`єктивні дані про вчинення вказаних у клопотанні кримінальних правопорушень, у зв`язку з якими вирішується питання про арешт майна.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000003 від 22 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Citroen» моделі «Nemo», р/н НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , білого кольору, 2012 року випуску, який на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_2 , а також Свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі запалювання до нього, а також 750 пачок тютюнових виробів марки «Military», 3 000 пачок тютюнових виробів марки «Пріма», 750 пачок тютюнових виробів марки «Ritm-750» 1 пачку тютюнових виробів марки «Compliment», що не марковані марками акцизного податку України встановленого зразка, квитанції Нової пошти № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 і НОМЕР_1 , фіскальний чек Нової пошти № НОМЕР_6 , квитанцію на переказ готівки № ПН9428775, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1