печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на постанову від 13.08.2024 старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001040 від 31.05.2024, -

В С Т А Н О В И В :

22.08.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на постанову від 13.08.2024 старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001040 від 31.05.2024.

В обґрунтування доводів скарги адвокат посилається на те, що він звернувся до слідчого з клопотанням про виконання ряду слідчих, у тому числі негласних, та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001040 від 31.05.2024. Проте, своєю постановою від 13.08.2024 слідчий відмовив у задоволенні вказаного клопотання, про що виніс постанову, яку особа, що подала скаргу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості та просить зобов`язати слідчого вчинити дії вказані в клопотанні.

Адвокат в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за повідомленням адвоката про вчинення кримінального правопорушення внесено до ЄРДР відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001040 від 31.05.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом протиправних дій громадян України ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які у період з 2018 по 2021 рік шляхом обману та зловживання довірою, під приводом реалізації на території України ряду інвестиційних проектів, заволоділи грошовими коштами в особливо великих розмірах у вигляді віртуальних активів - «криптовалюти», - які були перераховані потерпілим громадянином Федеративної Республіки Бразилія - ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ) - зі своїх криптогаманців на криптогаманці ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 02.07.2024 ОСОБА_10 визнано потерпілим та цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні.

07.08.2024 представник потерпілого звернувся до слідчого з клопотанням № 1361 від 07.08.2024.

В клопотанні представника потерпілого № 1361 від 07.08.2024 ставилося питання про проведення ряду слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001040 від 31.05.2024, а саме:

- провести інформаційно-аналітичне дослідження криптогаманців ОСОБА_6 за період злочинної діяльності;

- здійснити зняття інформації з електронних інформаційних систем - електронних скриньок ОСОБА_6 , зокрема ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- витребувати з органів Державної митної служби України інформацію та документи щодо митного оформлення та ввезення на територію України криптомайнінгового обладнання для компаній Майнінг Експрес, Течія, Віплей та/або інших компаній ОСОБА_6 за період злочинної діяльності;

- витребувати реєстраційні справи компаній Майнінг Експрес, Течія, Віплей та/або інших компаній ОСОБА_6 ;

- провести обшуки за місцем здійснення господарської діяльності компаній

ОСОБА_6 , зокрема Течія та Віплей, а також за місцем його проживання, з метою відшукання речових доказів та документів, які мають значення для досудового розслідування;

- встановити свідків злочинної діяльності ОСОБА_6 та допитати їх у даному кримінальному провадженні;

- допитати ОСОБА_6 ;

- за результатами вжитих заходів прийняти рішення про необхідність проведення інших слідчих (розшукових) дій, у тому числі негласних, які необхідні для збору доказів у кримінальному провадженні.

14.08.2024 потерпілим отримано постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 13.08.2024 про відмову в задоволенні вказаного вище клопотання.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Однак, оскаржувана постанова слідчого ОСОБА_5 від 13.08.2024 взагалі не містить обґрунтувань та мотивів відмови у проведенні ініційованих слідчих дій, а натомість зводиться до формального посилання на те, що орган досудового розслідування не вбачає за доцільне їх проведення.

Проте, при вивченні клопотання сторони захисту та постанови слідчого, слідчий суддя погоджується зі стороною захисту, що до того, що постанова слідчого є невмотивованою та необґрунтованою, та стороною обвинувачення, не доведено обставин, які б давали підстави слідчому судді прийти до протилежного висновку.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню в частині скасування постанови.

Щодо вимоги адвокат про зобов`язання вчинити дії, які зазначенні в клопотанні, слідчий суддя вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки ч. 1 ст. 36 та ч. 5 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та відповідно слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відтак вимоги адвоката про зобов`язання вчинити дії, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 13.08.2024 про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілого № 1361 від 07.08.2024 (вх № НПУ 143002 від 08.08.2024) про виконання слідчих та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001040 від 31.05.2024.

Зобов`язати слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001040 від 31.05.2024 року повторно розглянути клопотання представника потерпілого № 1361 від 07.08.2024 (вх № НПУ 143002 від 08.08.2024) про виконання слідчих та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001040 від 31.05.2024, у порядку ст. 220 КПК України.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1