Справа № 452/3984/24
Провадження № 1-кс/452/925/2024
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2024 року м. Самбір

Слідча суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: старшого слідчого ОВС ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше несудимого, підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий ОВС ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 28 жовтня 2024 року звернувся до слідчої судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області із клопотання, погодженим прокурором Самбірської окружної прокуратури

ОСОБА_4 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22:00 год. по 06:00 год. щоденно посилаючись на те, що слідчим відділенням Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 11 січня 2024 року, за підозрою

ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 13 грудня 2020 року, близько 06:25 год., на 394 км + 120 м автомагістралі А1, що за межами м. Ілія повіту Хунедоара Республіки Румунія, керуючи автомобілем марки «FIAT DUCATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому перевозив пасажира ОСОБА_6 , та рухаючись в напрямку м. Сібіу, порушив вимоги Розділу V «Правил дорожнього руху Румунії (Codul Rutier)» ст. 48 (водій транспортного засобу повинен дотримуватись законного швидкісного режиму та адаптувати його до дорожніх умов, щоб у безпечних умовах здійснювати будь-який маневр») та ст. 51 (водій транспортного засобу, який рухається позаду іншого, зобов`язаний дотримуватись від нього на достатній відстані, щоб уникнути зіткнення), затверджені постановою уряду Республіки Румунії №195/2002 щодо дорожнього руху на дорогах загального користування оновлені до 30.06.2020, які за аналогією відповідають вимогам Розділу 12 «Швидкість руху» п. 12.2 (у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги), п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) та Розділу 13 «Дистанція, інтервал, зустрічний роз`їзд» п. 13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу) Правил дорожнього руху (далі ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України

№ 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, в темну пору доби та умовах обмеженої видимості не вибрав безпечної швидкості руху, вказаними своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та маючи об`єктивну можливість завчасно виявити в межах першої смуги руху до м. Сібіу автопоїзд в складі сідлового тягача марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом «KOGEL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не вжив заходів щодо зменшення швидкості свого руху аж до повної зупинки чи безпечного об`їзду вказаного транспортного засобу, хоча така можливість у нього була, в результаті чого допустив попутне зіткнення керованого ним автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з задньою частиною причепа «KOGEL», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Внаслідок порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, пасажир автомобіля «FIAT DUCATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи, тупу поєднану травму тіла у вигляді розтрощення черепу із розчавленням та частковим видаленням головного мозку із черепної коробки, розривів внутрішніх органів, переломів кісток грудної клітки, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, та від якої останній помер на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 , тобто обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_5 28 жовтня 2014 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Старший слідчий вказує про те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У ході досудового розслідування встановлено ризики щодо особи підозрюваного ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

1) неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду;

2) неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

На переконання прокурора та старшого слідчого запобігти зазначеним ризикам шляхом обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

У судовому засіданні старший слідчий СВ Самбірського РВП ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримали повністю, покликаючись на обставини викладені у ньому, просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти застосувати до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем проживання у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. не заперечував.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання старшого слідчого слід дійти до наступного висновку.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява

№ 42310/04) від 21 квітня 2011 року, де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28.10.1994 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), заява

№ 14310/88, зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Як встановлено слідчою суддею на основі кримінального рішення №312/СС/2023 від 28.08.2024 року Суд Дева (справа №6008/221/2023) постановив передати кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 до органів юстиції України.

Підозра у інкримінованому ОСОБА_5 діях є обґрунтованою і підтверджується:

- протоколом розслідування на місці події від 13.12.2020, відповідно до якого зафіксована слідова інформація вчиненого кримінального правопорушення;

- протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_5 від 10.09.2024, відповідно до якого встановлено об`єктивну видимість транспортного засобу та видимість елементів дороги в умовах місця та часу ДТП;

- висновком судово-медичної експертизи № 343/2024 від 08.05.2024, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_8 стали отримані в ході ДТП тілесні ушкодження;

- висновком судової комплексної інженерно-транспортно експертизи із транспортно-трасологічних досліджень місця ДТП та інженерно-транспортної експертизи із дослідження обставин та механізму у ДТП № КСЕ-19/114-24/23476-ІТ від 24.10.2024, відповідно до якого причиною ДТП стала невідповідність дій ОСОБА_5 вимогам Правил дорожнього руху.

Отже, оцінюючи факти та інформацію, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_5 до вчинення даного кримінального правопорушення, слідча суддя дійшла висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Щодо наявності ризиків, на які вказує слідчий, слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідча суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Оцінюючи існування ризику з боку ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідча суддя звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), заява № 14379/88, від 26 січня 1993 року, п. 33. Суд з цього приводу вказав, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою … При цьому треба враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від 3 до 8 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Крім того, ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілу, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

Відтак, існування щодо ОСОБА_5 ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб слідча суддя вважає доведеним.

Частиною 1 та частиною 2 ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оцінюючи в сукупності особу підозрюваного, обставини вчинення злочину, необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків, слідча суддя вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 год. по 06:00 год., в межах строку досудового розслідування.

Слідча суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 189, 190 КПК України, слідча суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання старшого слідчого ОВС ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не залишати місце свого постійного проживання, а саме будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. щоденно;

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк дії запобіжного заходу встановити по 27 грудня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України, працівники Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під домашнім арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього судом обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу для виконання направити Самбірському РВП ГУ НП у Львівській області (Львівська область, м. Самбір, вул. Степана Бандери, 4) за місцем проживання підозрюваного.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст цієї ухвали суду виготовлено в нарадчій кімнаті, проголошено, надано для ознайомлення учасникам кримінального провадження 31 жовтня 2024 року о

9 год. 00 хв.

Слідча суддя