справа №176/2021/24
провадження №1-кс/176/322/24
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2024 р. Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води в залі суду, в режимі відеоконференції, клопотання слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця Збройних сил України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

в рамках кримінального провадження №0000508, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

за участю: слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000508, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Дане клопотання мотивоване тим, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ), Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, Указом від 06.11.2023 № 735/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3430-ІХ продовжено з 16 листопада 2023 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб, Указом від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX, продовжено з 14 лютого 2024 року строк дії воєнного стану на 90 діб до 14 травня 2024 року.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-IX від 03.03.2022 року.

На виконання вищезазначеного Указу Президента України та визначених завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_6 на військову службу під час мобілізації, яку він з 01.06.2023 став проходити у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-снайпера 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 01.06.2023 ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов'язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов'язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

У кінці червня 2023 року ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 22 червня 2023 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_6 самовільно без дозволу командування залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась поблизу АДРЕСА_3 , та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 10 квітня 2024 року близько 11 год. 00 хв., усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, у супроводі карного розшуку прибув до відділення поліції № 5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: АДРЕСА_4 , і заявив про себе, чим припинив вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).

Дезертирство, як триваючий злочин, фактично було закінчено у м. Жовті Води, Кам`янського району Дніпропетровської області, оскільки ОСОБА_6 весь час ухилення від військової служби проводив за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

29.07.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України в рамках кримінального провадження №0000508 від 16 лютого 2024.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами:

- повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення;

- актом службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 ;

- рішенням командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3959 від 15.08.2023;

- доповіддю по факту самовільного залишення частини під час виконання бойових завдань;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №152 від 01.06.2023;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3024 від 22.08.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 .

Будучи допитаний в якості підозрюваного у вчинені вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_6 пояснив обставини вчиненого кримінального правопорушення, та повідомив, що він усвідомлює те, що він дезертирував з військової частини.

Одночасно слідчий вказує, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють застосування запобіжного заходу.

Зокрема, на думку слідчого, п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 12 років, у зв`язку з чим, під загрозою покарання, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, він зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Крім того, слідчий вважає, що ОСОБА_6 може вчиняти дії, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

Також за переконанням слідчого наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється. Даний ризик обґрунтовується слідчим тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , розуміючи ступінь та вид можливого покарання вчинив особливо тяжкий злочин, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан підозрюваного ОСОБА_6 дозволяє йому перебувати в установах виконання покарань під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За переконанням слідчого, до підозрюваного ОСОБА_6 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, так як інші запобіжні заходи неспроможні запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання за обставин викладених в ньому та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 , заперечуючи проти задоволення клопотання слідчого, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В силу статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини.

Так, за загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Анологічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року. Одночасно, у даному рішенні наголошується на тому, що підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Із всього вище викладеного слідує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

В судовому засіданні встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наданими письмовими доказами:

- повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення;

- актом службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 ;

- рішенням командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3959 від 15.08.2023;

- доповіддю по факту самовільного залишення частини під час виконання бойових завдань;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №152 від 01.06.2023;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3024 від 22.08.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 .

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Другою складовою підставою застосування запобіжних заходів, зокрема, тримання під вартою, є наявність ризиків, що дозволяють обґрунтовано вважати, що особа може перешкоджати здійсненню кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення та ін.

Виходячи із аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 не одружений, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 12 років, під загрозою покарання, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, останній може вчиняти дії щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також переховування від органів досудового розслідування або суду.

Таким чином, слідчим загалом доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, слідчим належним чином не обґрунтований та не доведений.

Менш суворі запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, на даний час не здатні забезпечити виконання процесуальних обов`язків з боку підозрюваного.

За викладених обставин, вважаю за необхідне задовольнити клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 вересня 2024 року включно.

Одночасно, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 182 та ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 173, 176-178, 182, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000508, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 вересня 2024 року включно.

Встановити ОСОБА_6 розмір застави вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійко.

Сума застави має бути внесена за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0017442.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний (обвинувачений) або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення зазначеного розміру застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-не відвідувати будь-які розважальні заклади.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1