Дата документу 15.07.2024Справа № 554/5804/24
Провадження № 1-кс/554/7298/2024
У Х В А Л А

15 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання ст. слідчої СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000910 від 27 травня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на вилучений 04 липня 2024 року в ході огляду в АДРЕСА_1 , ніж зі слідами РБК, який належить підозрюваному ОСОБА_5 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання.

В обґрунтування поданого клопотання слідча зазначила, що в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000910 від 27 травня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України, встановлено, що 26 травня 2024 року, близько 21 год 01 хв, ОСОБА_5 , проїжджаючи на власному автомобілі «SKODA FABIA» чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , поблизу магазину «Градус», що по вул. Новий Базар, 4 в м. Полтава, на тротуарі помітив малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 зупинився біля малолітньої ОСОБА_6 , посадив її до свого автомобіля та привіз за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , з метою вчинення насильницьких дій сексуального характеру стосовно потерпілої.

В подальшому, перебуваючи цього ж дня за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 в силу її малолітнього віку, вчинив по відношенню до потерпілої дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним та оральним проникнення в її тіло з використанням геніталій.

ОСОБА_5 залишався з малолітньою ОСОБА_6 за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 орієнтовно до 09 години ранку 27 травня 2024 року.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 27 травня 2024 року близько 09 години, посадив потерпілу до власного автомобіля «SKODA FABIA» чорного кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , та направився з нею автошляхом Київ-Харків до повороту до м. Карлівка, Красноград.

Доїхавши до лісової смуги між полями на відстані 1100 метрів від автомагістралі Е-40 «Київ-Харків», з правої сторони у напрямку Харкова у лісопосадці, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс малолітній потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які що спричинили її смерть.

В подальшому, обпалив тіло вбитої малолітньої ОСОБА_6 , вогнем з газового пальника та перевіз її тіло на своєму власному автомобілі до лісової смуги за географічними координатами 49,5964240, НОМЕР_2 , поклавши на землю прикидав гіллям та сухим листям.

За даними фактами ОСОБА_5 31 травня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України.

04 липня 2024 року під час огляду проведеного на території приватного домоволодіння в АДРЕСА_2 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 на подвір`ї у ніші під металевим сірим вагончиком було вилучено складний ніж з руків`ям бежево-коричневого кольору зі слідами РБК, який вилучено, поміщено до картонної коробки, опечатано, та скріплено підписами учасників слідчої дії на пояснювальній записці.

Слідча вказує, що вилучений ніж з руків`ям бежево-коричневого кольору зі слідами РБК має значення речового доказу та має суттєве значення по кримінальному провадженню, так як може містити сліди злочину, в зв`язку з чим, з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

На підставі викладеного, оскільки в даному випадку є всі підстави вважати, що вилучений складний ніж може бути знаряддям вбивства потерпілої ОСОБА_6 та може містять сліди злочину, з метою проведення повного, всебічного та неупередженого розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, слідча просить вжити щодо нього такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.

В судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала в повному обсязі.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що постановою слідчої від 04 липня 2024 року вилучений 04 липня 2024 року в ході огляду в АДРЕСА_1 , ніж зі слідами РБК визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

Слідчою доведено, що названий ніж зі слідами РБК має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігати на собі його сліди та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому арешт вилученого майна надасть змогу провести з ним необхідні органу досудового розслідування слідчі дії та експертні дослідження, відомості, отримані за результатами виконання яких слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідча довела необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчої задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 04 липня 2024 року в ході проведення огляду в АДРЕСА_1 ніж зі слідами РБК, який належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом позбавлення права відчуження, розпоряджання та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7