"25" листопада 2024 р. Справа № 363/3274/24
УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі колегії суддів: головуючої - судді ОСОБА_1 , членів колегії: судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у м. Вишгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.06.2024 року №0000580, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, громадянки України, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої за ч. 2 ст. 111 КК України,-

УСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

25.11.2024 року під час судового засідання обвинуваченоюподано клопотання про зміну їй запобіжного заходу з триманні під вартою на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Звертаючись до суду з цим клопотанням, ОСОБА_7 зазначала, що вона перебуває під вартою вже майже 7 місяців, при цьому прокурор, звертаючись до суду з клопотаннями про продовження, обраного їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказував, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але це, на думку обвинуваченої не відповідає дійсності, оскільки вона впевнена у своїй невинуватості і зацікавлена у проведенні повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи. Матеріали справи не містять доказів того, що вона може ухилитися від суду, або вчиняла дії з метою переховування, навпаки вона має намір здійснювати свій процесуальний захист, реалізовувати свої права, надавати необхідні відомості, вона сумлінно виконує покладені на неї обов`язки. Раніше ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у органів Національної поліції не перебуває, має постійне місце проживання, стійкі сімейні зв`язки та постійну роботу. До моменту затримання не вдавалася до жодних дій щодо перевірки свого статусу в рамках кримінальних проваджень, не має доступу до ЄРДР та інших баз НПУ чи СБУ, ніколи не була працівником правоохоронного органу чи прокуратури. ОСОБА_7 не збирається вчиняти інше правопорушення чи продовжувати те, в якому вона обвинувачується.

Захисник клопотання обвинуваченої підтримав.

Прокурор проти клопотання категорично заперечував, посилаючись на те, що існують зазначені ним у клопотанні від 07.10.2024 року ризики, передбачені ст. 177 КПК України та, недостатність застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, оскільки судовий розгляд триває, судом досліджено лише письмові докази, свідки та сама обвинувачена судом ще не допитувалися.

Суд, ретельно дослідивши заявлене обвинуваченою клопотання, вислухавши обвинувачену, захисника та прокурора, приходить до наступного:

Так, під час судового розгляду суд за клопотанням в тому числі і сторони захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців, випливає зі змісту ст. 331 КПК України.

Статтею 201 КПК України передбачено, що зокрема обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку його розгляду. До клопотання мають бути додані: копії матеріалів, якими обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися судом.

Так, судом встановлено, що під час судового засідання 07.10.2024 року клопотання прокурора про продовження строку, обраного обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою було задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу, обвинуваченій ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів тобто по 05.12.2024 року включно. Таким чином, клопотання обвинуваченої від 25.11.2024 року про зміну запобіжного заходу подане нею після спливу тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про продовження строку запобіжного заходу. Крім того, прокурор не наполягав на наданні йому, передбаченого ст. 201 КПК України, трьохгодинного часу для ознайомлення з клопотанням обвинуваченої, а відтак, суд вважає можливим його розглянути в судовому засіданні 25.11.2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 201 КПК України - суд зобов`язаний розглянути клопотання обвинуваченого згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Розділом ІІ глави 18 КПК України, зокрема ст. ст. 131, 176 вказаного Кодексу передбачено, що запобіжні заходи, в тому числі і тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, ч. 1 ст. 183 КПК України вказує на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6 та ч. 8 ст. 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, випливає зі змісту ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2024 року ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був продовжений в ході досудового розслідування - ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2024 року, при цьому строк обраного запобіжного заходу спливав 25.07.2024 року.

Ухвалою суду від 15.07.2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 12.09.2024 року, в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Ухвалами суду від 09.09.2024 року та від 07.10.2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженострок дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, спочатку по 07.11.2024 року включно, а потім по 05.12.2024 року включно.

Частина 5 ст. 9 КПК України наголошує, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labitav.Italy» від 06.04.2000 року тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Звертаючись до суду з цим клопотанням обвинувачена посилалася на те, що прокурором не доведено жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, на які він посилався у клопотанні про продовження строку тримання під вартою. Суд звертає увагу на те, що за правовими позиціями Європейського суду з прав людини- ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого, тобто ризиком, у контексті кримінального провадження, є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченої, щодо відсутності ризиків на які посилався прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку, обраного обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки їх наявність та обґрунтованість перевірялась під час вирішення цього клопотання в судовому засіданні 07.10.2024 року, а саме -прокурором було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому ОСОБА_7 обвинувачується і на підтвердження зазначених ризиків, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, свідчить: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченої; міцність її соціальних зв`язків в місці постійного проживання, її репутацію, майновий стан, відсутність судимості. Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими і виключають на даний час можливість застосування щодо обвинуваченої іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_7 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченій.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року - Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» - при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, однак не вважає наведені обвинуваченою у своєму клопотанні обставини беззаперечно достатніми для зміни їй запобіжного заходу на інший більш м`який. ОСОБА_7 не доведено, що ризики, зазначені судом в ухвалі від 07.10.2024 року на даний час змінились або відпали.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України - суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Частина 4 вказаної статті зазначає, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 цього Кодексу - має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченому зокрема і ст. 111 КК України.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченій, суд вважає, що запобігти ризикам, що продовжують існувати і забезпечити можливість судового розгляду кримінального провадження може виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, а доводи обвинуваченої, щодо доцільності обрання їй іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не спростовують вищевказаних висновків суду. При цьому жодних доказів про те, що ризики, на які посилався прокурор і з якими погодився суд 07.10.2024 року відпали, зменшились, або є неактуальними, обвинувачена в своєму клопотанні не спростувала, а відтак і підстав для його задоволення суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 201, 331, 391 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченою, захисником, прокурором, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання та судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 27.11.2024 року о 08 год. 30 хв.

Колегія суддів:

Головуюча суддя ОСОБА_1 .

Члени колегії: суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3