Справа № 199/5864/24
УХВАЛА

06.09.2024

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

ознайомившись зі скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та про зобов`язання вчинити певну дію,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданою скаргою, в останній заявлено вимогу про визнання бездіяльності слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000553, від 24.04.2024 року за ч. 2 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_3 , щодо ненадання відповіді на клопотання адвоката ОСОБА_2 від 19.08.2024 р. про одночасний допит і щодо ненадання відповіді на заяву адвоката ОСОБА_2 від 30.08.2024 р. про надання відповіді, та про зобов`язання слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000553 від 24.04.2024 р. за ч. 2 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_3 надати адвокату ОСОБА_2 відповідь на його клопотання від 19.08.2024 р. про одночасний допит і надати відповідь на його заяву від 30.08.2024 р. про надання відповіді.

Скарга обґрунтована тим, що у провадженні слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000553 від 24.04.2024 р. за ч. 2 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_3 щодо вчинення відносно нього шахрайських дій громадянином ОСОБА_5 . 19.08.2024 р. через канцелярію ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на адресу слідчого ОСОБА_4 з метою з`ясування причин розбіжностей у показаннях адвокатом було подано клопотання про одночасний допит між потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та між свідком ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

У зв`язку з тим, що станом на 30.08.2024 р. одночасний допит так і не було проведено, постанову про задоволення зазначеного клопотання або постанову про відмову у його задоволенні адвокату так і не було вручено, 30.08.2024 року через канцелярію ВП № 1 ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області на адресу слідчого ОСОБА_4 адвокатом було подано заяву про наданні відповіді, в якій адвокат просив слідчого видати копію постанови про задоволення або копію постанови про відмову у задоволенні мого клопотання від 19.08.2024 р.

На порушення ч. 2 ст. 220 КПК України слідчий СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 до цього часу не надав адвокату ОСОБА_2 жодних відповідей як на клопотання від 19.08.2024 р. про одночасний допит так і на заяву від 30.08.2024 року про надання відповіді.

Ознайомившись зі скаргою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для повернення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПКУкраїни на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Зазначена норма визначає порядок обчислення строку оскарження рішення слідчого чи прокурора, яке оформлюється постановою. В такому випадку строк обчислюється з моменту отримання особою копії оскаржуваної постанови.

Разом із цим слід враховувати загальні вимоги щодо додержання процесуальних строків, встановлені у ст. 116 КПК, згідно з якою строк подання скарги на стадії досудового провадження не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до його закінчення на пошту або передано особі, уповноваженій її прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-науковій установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення відповідного строку.

Заявник наділений правом на порушення питання про поновлення пропущеного строку; слідчий суддя може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги на бездіяльність.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Приписи КПК України про строки регламентують тривалість строків, порядок їх обчислення та наслідки закінчення строків. У кримінальному процесуальному законодавстві України строки встановлюються, продовжуються і поновлюються.

Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг. Не викликає труднощів визначення його тоді, коли він прямо зазначений у законі. У тих випадках, коли початок перебігу строку не позначено, ним слід вважати момент учинення тієї процесуальної дії або настання події, що спричиняє виникнення відповідного процесуального обов`язку, для виконання якого і встановлюється цей строк.

Як встановлено слідчим суддею на підставі клопотання від 19.08.2024 р. про одночасний допит, останнє подано до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області 19.08.2024 р., отже, починаючи з 19.08.2024 р. про результати розгляду клопотання має бути винесена постанова слідчим (до 22.08.2024 р.), яка не була винесена; починаючи з 23.08.2024 р. почався перебіг десятиденного строку на оскарження такої бездіяльності, який закінчився 02.09.2024 р.

Виходячи з правил обчислення строків, які визначені у ст. 115 КПК України, строк для подання скарги на таку бездіяльність закінчився 02.09.2024 р., тоді як скарга на бездіяльність подана слідчому судді лише 06.09.2024 р., тобто з пропуском встановленого законом строку. При цьому, питання про поновлення процесуального строку адвокатом ОСОБА_2 не порушується.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Виходячи з синтаксичного аналізу норми п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, вживання сполучника «або» для з`єднання однорідних членів речення створює альтернативний перелік і якщо такий перелік перераховує умови для настання певного правового наслідку, то наслідок настає за наявності хоча б однієї з перерахованих умов.

Тобто, законодавець виділяє дві окремі підстави для повернення скарги, які не залежать одна від одної і які є самодостатніми. Перша, це пропуск десятиденного строку з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності і відсутність при цьому клопотання про поновлення строку, а друга, це визнання причин для поновлення, наведених в заяві неповажними.

В такому випадку, оскільки скарга подана з порушенням встановленого законом строку і представником заявника не порушується питання про його поновлення, таку скаргу належить повернути останньому.

При цьому, враховується також практика Європейського суду з прав людини, згідно якої право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Особливий характер такого виду судового провадження, який передбачено Главою 26 КПК України в першу чергу зумовлений необхідністю невідкладної перевірки законності та обґрунтованості рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора.

В свою чергу, слідчий суддя, до повноважень якого, згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України віднесено здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні не може зобов`язати сторону скористатися правом, наданим їй процесуальним законом, але сторона, яка добровільно відмовляється від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення і безпідставне затягування строків для такого оскарження та не зазначення причин пропуску встановленого законом строку, свідчить про ознаки зловживання особою своїми процесуальними правами та виключає можливість проведення невідкладної перевірки законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності.

Разом з тим, чинний КПК України (ст. 303) не передбачає можливості оскарження бездіяльності слідчого з приводу ненадання відповіді на заяву від 30.08.2024 р., оскільки така заява не є такою, що подана про виконання будь-яких процесуальних дій на підставі ч. 1 ст. 220 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 110, п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та про зобов`язання вчинити певну дію повернути адвокату ОСОБА_2 .

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя

Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1