Справа № 487/6253/24
Провадження № 1-кс/487/4905/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,, захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Миколаївської спеціалізовано прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001693, про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

Прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001693, про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 19.07.2024 року було застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.09.2024 року включно. Визначено розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з-під варти з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Заставу внесено, у зв`язку з чим ОСОБА_5 звільнено з-під варти. Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу спливає 16.09.2024, однак закінчити досудове розслідування до вказаного строку неможливо у зв`язку із значною кількістю процесуальних та слідчих дій, які потребують проведення та завершення. Ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. З урахуванням викладеного, прокурор просив продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_5 строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні не заперечували проти продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, при цьому вказали на зменшення ризиків, зазначених у клопотанні, та належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у зв`язку з внесенням застави.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001693 від 12.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до положень п. 2 ст.1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» (далі «Закон»), гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога у грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами з мотивів гуманності отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують допомоги у зв`язку із соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, скрутним фінансовим становищем, введенням воєнного або надзвичайного стану, виникненням надзвичайної ситуації або тяжкою хворобою конкретної фізичної особи, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що не відносяться до гуманітарної допомоги підакцизні товари, крім: транспортних засобів, що надходять у період проведення антитерористичної операції, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, безпеки населення та захисту інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для отримання і використання Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною спеціальною службою транспорту, Національною поліцією України, Національною гвардією України, Державною прикордонною службою України, Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Державною міграційною службою України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, іншими державними органами, які входять до складу сектору безпеки і оборони України, а також для використання військовослужбовцями з метою забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. У такому випадку державні органи, які входять до складу сектору безпеки і оборони України, мають статус отримувача гуманітарної допомоги, а з моменту використання таких транспортних засобів - статус набувача гуманітарної допомоги.

Абзацом першим ст. 8 Закону визначено, що митне оформлення вантажів (товарів) без справляння плати за виконання митних формальностей поза місцем розташування митних органів або поза робочим часом, встановленим для митних органів, здійснюється митними органами за наявності рішення відповідних спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги про визнання таких вантажів (товарів) гуманітарною допомогою, а в період дії воєнного або надзвичайного стану, під час виникнення надзвичайної ситуації та протягом трьох місяців після їх припинення чи скасування - у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. 12 Закону визначено, що особи, винні у порушенні законодавства про гуманітарну допомогу, несуть відповідальність згідно із законами України.

Порушеннями законодавства про гуманітарну допомогу, що тягне за собою кримінальну або адміністративну відповідальність згідно з законом, серед іншого визначається: використання гуманітарної допомоги не за цільовим призначенням, а також використання гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку.

Товари (предмети) гуманітарної допомоги, які продаються за грошові кошти або передаються за інші види компенсації, та (або) виручка, отримана за такий продаж, вилучаються або конфіскуються у встановленому законом порядку.

Згідно частини 1 статті 6, частини 2 статті 10 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Держприкордонслужба є правоохоронним органом спеціального призначення, основною оперативно-службовою ланкою якої є прикордонний загін, на який покладаються завдання з охорони певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, охорони та захисту пунктів пропуску через державний кордон України, припинення у взаємодії з відповідними військовими частинами та підрозділами Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, відповідними правоохоронними органами збройних та інших провокацій на державному кордоні України.

Згідно положень частини 5 статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV, пункту 6 розділу І Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 119-ОС від 05.04.2022 ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби, (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 361-ОС від 27.05.2024 ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги (заряджаючий) мінометної групи відділення вогневої підтримки п`ятої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ).

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 05.04.2022, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу вказаної військової частини, останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Проходячи військову службу, ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 4, 6, 8 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_5 став на шлях протиправної діяльності та обрав для себе як спосіб особистого збагачення продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги, за наступних обставин.

За версією сторони обвинувачення 28.06.2024, об 18 год. 37 хв., громадянином України ОСОБА_8 через пункт пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостинська» Львівської митниці, в якості гуманітарної допомоги ввезено легковий автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Touareg» 2007 року випуску, іноземної реєстрації з номерним знаком «НОМЕР_7» номер кузова НОМЕР_2 .

Крім того, 04.07.2024, о 09 год. 51 хв., громадянином України ОСОБА_8 через пункт пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостинська» Львівської митниці, в якості гуманітарної допомоги ввезено легковий автомобіль марки «Nissan» моделі «X-Trail» 2005 року випуску, іноземної реєстрації з номерним знаком « НОМЕР_15» номер кузова НОМЕР_4 .

Крім того, 04.07.2024, о 07 год. 12 хв., громадянином України ОСОБА_8 через пункт пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостинська» Львівської митниці, в якості гуманітарної допомоги ввезено легковий автомобіль марки «Volvo» моделі «ХC-90», іноземної реєстрації з номерним знаком «НОМЕР_9» номер кузова НОМЕР_5 .

В подальшому, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинам, у невстановлений час та місці вищевказані транспортні засоби потрапили у користування ОСОБА_5 , який усвідомлюючи, що вказані транспортні засоби являються гуманітарною допомогою, вирішив здійснити продаж таких транспортних засобів, а саме: легковий автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Touareg, легковий автомобіль марки «Nissan» моделі «X-Trail, легковий автомобіль марки «Volvo» моделі «ХC-90», з метою особистого збагачення та отримання прибутку.

З метою реалізації свого корисливого умислу направленого на незаконне використання, а саме продажу, з метою отримання прибутку товарів (предметів) гуманітарної допомоги, усвідомлюючи, що діє під час воєнного стану, розмістив оголошення про продаж вищевказаних транспортних засобів, а саме: легковий автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Touareg», легковий автомобіль марки «Nissan» моделі «X-Trail, легковий автомобіль марки «Volvo» моделі «ХC-90», на загальнодоступному сайті оголошень ІНФОРМАЦІЯ_4 з відображенням власного мобільного номеру для зворотного зв`язку НОМЕР_6 .

У подальшому, а саме 11.07.2024, громадянин ОСОБА_6 з метою придбання для потреб ЗСУ транспортних засобів високої прохідності, переглядав оголошення на сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 де виявив транспортні засоби, які його зацікавили, а саме: легковий автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Touareg» 2007 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_7 » (вартістю 4700 євро, що на той час складало 203 745 грн.); легковий автомобіль марки «Nissan» моделі «X-Trail» 2005 року випуску реєстраційний номер « НОМЕР_8 » (вартістю 3200 євро, що на той час складало 140 288 грн.); легковий автомобіль марки «Volvo» моделі «ХC-90» реєстраційний номер « НОМЕР_9 » (вартістю 4200 євро, що на той час складало 184 128 грн.), в результаті чого за наявним в оголошеннях номером телефону НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , домовився з останнім про зустріч з метою огляду відповідних транспортних засобів.

Приблизно о 17:00 годині 16.07.2024 ОСОБА_6 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 прибув на визначене місце останнім для огляду транспортних засобів, а саме до м. Херсон, біля центрального автовокзалу, неподалік площі Привокзальної, 1, де на відкритій ділянці місцевості знаходились вищевказані автомобілі. За результатами огляду відповідних транспортних засобів та на прохання ОСОБА_6 , ОСОБА_5 надав для ознайомлення наявні документи на відповідні транспортні засоби, з яких ОСОБА_6 виявив, що всі транспортні засоби ввезені на територію України із-за кордону та є гуманітарною допомогою, кінцевим користувачем якої повинні бути Збройні сили України.

У той же час, 16.07.2024 за адресою: м. Херсон, біля центрального автовокзалу, неподалік площі Привокзальної, 1, при передачі від ОСОБА_6 . ОСОБА_5 грошових коштів в розмірі 200 доларів США (що на той час складало 8 200 грн.), в якості завдатку за вказані транспортні засоби, останній написав відповідну розписку та зазначив про необхідність передачі повної суми коштів за всі три автомобілі при наступній зустрічі.

На питання ОСОБА_6 щодо порядку оформлення купівлі-продажу відповідних транспортних засобів, ОСОБА_5 повідомив, що покупець передає безпосередньо йому обумовлені грошові кошти у визначеній сумі та валюті, а останній у свою чергу передає ключі від відповідних транспортних засобів із переоформленням права власності на покупця.

За таких обставин, ОСОБА_6 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_5 , звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів.

У подальшому, 18.07.2024 приблизно о 15:45 годині, ОСОБА_6 діючи під контролем правоохоронних органів, за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , прибув за місцем розташування транспортних засобів які виставив на продажу останній, а саме: легковий автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Touareg» 2007 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_7 » (вартістю 4700 євро, що на той час складало 203 745 грн.); легковий автомобіль марки «Nissan» моделі «X-Trail» 2005 року випуску реєстраційний номер « НОМЕР_8 » (вартістю 3200 євро що на той час складало 140 288 грн.); легковий автомобіль марки «Volvo» моделі «ХC-90» реєстраційний номер « НОМЕР_9 » (вартістю 4200 євро що на той час складало 184 128 грн.), які мали знаходитись поблизу будинку АДРЕСА_2 . Однак за вказаним місцем знаходився лише легковий автомобіль марки «Volvo» моделі «ХC-90» реєстраційний номер « НОМЕР_9 » на якому приїхав на зустріч ОСОБА_5 . В ході розмови ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_5 з проханням надати для ознайомлення документи, що посвідчують законність факту перетину державного кордону України вищевказаних транспортних засобів.

У свою чергу ОСОБА_5 , з метою реалізації своїх протиправних намірів направлених на незаконне використання, а саме продаж, з метою отримання прибутку товарів (предметів) гуманітарної допомоги у вигляді вказаних транспортних засобів, пред`явив для ознайомлення ОСОБА_6 (без передачі в руки) документи, лише на автомобіль марки «Volvo» моделі «ХC-90» іноземної реєстрації з номерним знаком «НОМЕР_9» з яких вбачалось, що вказаний транспортний засіб є гуманітарною допомогою для потреб Збройних Сил України, стосовно інших двох автомобілів, ОСОБА_5 повідомив, що вони із документами знаходяться у м. Херсоні та після передачі грошових коштів, останній передасть ОСОБА_6 вказані два автомобілі та документи на них, та повідомив, що не наддасть листи з благодійного фонду після розрахунку за вказані транспортні засоби.

Після нетривалої розмови, ОСОБА_6 висловив готовність розрахуватись за вищевказані автомобілі у загальній сумі 13 000 доларів США (що еквівалентно 539 110 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 18.07.2024), та передав вказані грошові кошти ОСОБА_5 .

На підставі викладених фактичних обставин кримінального правопорушення ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 201-2 КК України, а саме: продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги, з метою отримання прибутку, вчинене у значному розмірі, під час воєнного стану.

18.07.2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.07.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 19.07.2024 року було застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.09.2024 року та визначено розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з-під варти у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Заставу внесено, у зв`язку з чим ОСОБА_5 звільнено з-під варти 22.07.2024 року.

11.09.2024 року керівником Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до трьох місяців, тобто до 19.10.2024 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: повідомленням з УСБУ в Миколаївській області № К-291 від 12.07.2024 про вчинення кримінального правопорушення; заявою ОСОБА_6 від 11.07.2024 про вчинення кримінального правопорушення; рапортом старшого оперуповноваженого 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Миколаївській області від 15.07.2024; протоколом допиту та додатковим допитом свідка ОСОБА_6 ; заявою ОСОБА_6 від 16.07.2024; розпискою ОСОБА_5 від 16.07.2024 про отримання грошових коштів; протоколом затримання ОСОБА_5 від 18.07.2024; протоколом обшуку автомобіля марки «Volvo» моделі «ХC-90» реєстраційний номер « НОМЕР_9 »; протоколом огляду місця події, де виявлені легкові автомобілі: «Volkswagen» моделі «Touareg» 2007 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_7 » та «Nissan» моделі «X-Trail» 2005 року випуску реєстраційний номер « НОМЕР_8 »; протоколом огляду інтернет мережі OLX, де встановлено, що ОСОБА_5 розмістив оголошення про продаж вищевказаних автомобілів; протоколом огляду телефону марки «Realme» моделі «C-53» НОМЕР_10 , із сім-картою за номером телефону - НОМЕР_11 , який вилучено у підозрюваного ОСОБА_5 ; висновком експерта № СЕ -19/115-24/13431-ДД від 26.07.2024 по проведенню судової технічної експертизи документів, яка проведена по грошовим коштам, які отримані підозрюваним ОСОБА_5 , як завдаток за вищевказані автомобілі; висновком експерта № СЕ-19/115-24/13458-АВ від 25.07.2024 щодо проведення судової автотоварознавчої експертизи стосовно встановлення ринкової вартості легкового автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Touareg» 2007 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_7 »; висновком експерта № СЕ-19/115-24/13454-АВ від 25.07.2024 щодо проведення судової автотоварознавчої експертизи стосовно встановлення ринкової вартості легкового автомобіля марки «Volvo» моделі «ХC-90» реєстраційний номер « НОМЕР_9 »; висновком експерта № СЕ-19/115-24/13456-АВ від 25.07.2024 щодо проведення судової автотоварознавчої експертизи стосовно встановлення ринкової вартості легкового автомобіля марки «Nissan» моделі «X-Trail» 2005 року випуску реєстраційний номер « НОМЕР_8 ».

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно ч. 6 ст. 182 КПК України, з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

За змістом до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст. 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Прокурором доведено, що ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, який був підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави продовжує існувати.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 3 ст. 201-2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, яке було припинено підозрюваним не з власної волі, а співробітниками правоохоронних органів, що свідчить про можливість, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Інші ризики, згідно наведеного в клопотання обґрунтування, слідчий суддя вважає недоведеними.

При вирішенні питання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий судді враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1973 році; на обліку у лікарів нарколога та психолога не перебуває, інвалідність не встановлювалась. Крім того, слідчим суддею враховуються: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні дітей 2005, 2007 та 2020 років народження, має постійне місце проживання, проходить військову службу в НОМЕР_12 прикордонному загоні ДПСУ (військова частина НОМЕР_1 ) на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги (заряджаючий) мінометної групи відділення вогневої підтримки п`ятої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) другої прикордонної комендатури (з місцем дислокації н.п. Херсон), у військовому званні «сержант», раніше не засуджувався, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, оскільки необхідно: допитати в якості свідків осіб, які є представниками Благодійної організації «Руки Благодійності» (ЄДРПОУ: НОМЕР_13 ) і Громадської організації «Рокита» (ЄДРПОУ: НОМЕР_14 ) за обставинами вчинення кримінального правопорушення; допитати в якості свідка ОСОБА_8 за обставинами вчинення кримінального правопорушення; провести у кримінальному провадженні комплекс інших слідчих дій, необхідність у яких буде виникати за результатами проведення розслідування, з метою виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного і неупередженого процесуального рішення; виконати вимоги ст.ст. 290, 291, 293 КПК України з підозрюваним і захисником та надати їм достатньо часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, та хоча строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження згідно ч. 5 ст. 219 КПК України не включається у строки, передбачені цією статтею, однак послідуючий строк для виконання вимог ст.ст. 291, 293 КПК України є строком досудового розслідування, оскільки згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється до дня звернення до суду з обвинувальним актом; скласти та направити до суду обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відомості, які будуть отримані в результаті здійснення перелічених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, дозволять отримати докази, які можуть бути використані під час судового розгляду, забезпечать всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Провести раніше вищевказані слідчі дії не виявилось можливим у зв`язку з проведенням великої кількості слідчих та інших процесуальних дій, тривалістю та послідовністю їх проведення.

З урахуванням викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що ризики зменшились, але не перестали існувати, та підлягають врахуванню, а за такого, клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а строк дії обов`язків підозрюваного, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, слід продовжити в межах строку досудового розслідування. Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 193, 194, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізовано прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити до 19.10.2024 року строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001693, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме: міста Херсону Херсонської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками за виключенням випадків спільної участі у проведенні слідчих дій у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню, можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали оголошено 16.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1