Справа № 601/2275/24
Провадження № 1-кс/601/508/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець клопотання начальника Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000355 від 21.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,-

встановив:

Начальник Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що 21 липня 2024 року, внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000355 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

20 липня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 на автомобілі марки "Ford transit", р.н. НОМЕР_1 , 1998 р.в., який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить його батькові ОСОБА_5 , у вантажному відділенні перевозив лісопродукцію породи "сосна" довжиною 1 м колода без будь-яких документів. Загальний об`єм лісодеревини становить близько 5 метрів квадратних.

20 липня 2024 року проведено огляд місця події, в ході якого вилучено автомобіль марки "Ford transit", р.н. НОМЕР_1 , 2005 р.в., який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 .

В судове засідання прокурор не прибув, надав заяву в якій просить розглянути клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою в якій просить частково задоволити клопотання та передати автомобіль йому на відповідне зберігання, оскільки автомобіль необхідний йому для роботи. Просить клопотання слухати у його відсутності.

Відповідно до статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вирішуючи питання про арешт майна, у відповідності до статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково. Зокрема є обґрунтованим накладенням арешту на лісопродукцію породи "сосна" довжиною 1 м кожна колода загальним об`ємом близько 5 метрів квадратних.

Щодо накладення арешту майна на автомобіль марки "Ford transit", р.н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу N 1Європейської конвенції з прав людини.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт в частині розпорядження та відчуження на автомобіль марки "Ford transit", р.н. НОМЕР_1 , 1998 року випуску який на праві власності належать ОСОБА_5 . В іншій частинні клопотання не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 98, 110, 167, 170-173, 309, 369-372, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на лісопродукцію породи "сосна" довжиною 1 м кожна колода загальним об`ємом близько 5 метрів квадратних.

Накласти арешт в частині розпорядження та відчуження на автомобіль марки "Ford transit", р.н. НОМЕР_1 , 2005 р.в., який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 .

В іншій частинні клопотання відмовити.

Передати автомоміль марки "Ford transit", р.н. НОМЕР_1 , 2005 р.в., ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 на відповідне зберігання та зобов`язати ОСОБА_5 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні №0000355 від 21.07.2024, судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є автомобіль марки "Ford transit", р.н. НОМЕР_1 , 1998 р.в, негайно надати зазначений транспортний засіб для проведення вказаних процесуальних дій.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1