Справа № 569/6599/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження за №0000937 від 16.02.2020 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Шахта Збис Свердловського району Луганської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

в с т а н о в и в :

15 лютого 2020 року, близько 18 год. 23 хв., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Daewoo Nubira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вербова зі сторони вул. Гурія Бухала в напрямку вул. Олени Теліги в м. Рівне, навпроти будинку АДРЕСА_2 , в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3 та пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правила дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва на право по ходу руху транспортного засобу, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування із зупинкою транспортного засобу до місця наїзду.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної краніоскелетної травми: закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку середнього ступеня з формуванням контузійно-паренхіматозних вогнищ у лобній та скроневій долях справа та гострими субдуральними нашаруваннями правої гемісфери головного мозку з наявністю перелому скроневої кістки зліва, перелому кісток носа, поєднаної із зовнішніми ушкодженнями м`яких тканин-забоєм-осадненням м`яких тканин голови та обличчя, гематоми повік обох очей з субкон`юнктивним крововиливом лівого ока, переломів верхньої та нижньої гілок обох лонних кісток та переломів поперечних відростків тіла 5-го поперекового хребця, закритого перелому внутрішнього хребця, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Порушення ОСОБА_4 п.18.1 Правил дорожнього руху, який передбачає, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю зазначив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, зазначив 15.02.2020 року їхав автомобілем в той день нічого видно не було, смеркало. На мить відволікся та вчинив ДТП наїзд на пішохода. Відразу вийшов, викликав швидку. З потерпілим примирився та відшкодував йому шкоду. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що не бажає приймати участь в судовому засіданні. Матеріальні та моральні збитки обвинуваченим відшкодовані в повному обсязі. Щодо покарання просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не пов`язане з реальним позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення доведена повністю, кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, які пом`якшують його покарання, та обставини, які обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно. Не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Водночас, зважаючи на вищевказані обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, витрати понесені державою на проведення експертиз в межах кримінального провадження слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 100,349, 368-371, 373- 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами .

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів в розмірі 3819 грн. 22 коп.

Речові докази диск DWD R залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.

Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_9