Справа №345/3485/24
Провадження № 1-кп/345/267/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, який не працює, раніше не судимого, з середньою освітою, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

в с т а н о в и в:

що ОСОБА_4 умисно не виконував постанову суду, яка набрала законної сили.

Злочин вчинено при наступних обставинах:

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.

Ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як установлено ст. 298 КУпАП, яка кореспондується із ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.06.2023 у справі №345/1428/23, яка набрала законної сили 15.08.2023, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Не зважаючи на це, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомлений з даною постановою, знаючи про позбавлення його права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.06.2023, що набрала законної сили 15.08.2023, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання вищевказаної постанови суду, керував автомобілем марки «ВАЗ 2108» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керувати транспортними засобами, 26.04.2024 о 17 год. 18 хв. по АДРЕСА_2 , де був зупинений поліцейськими групи реагування патрульної поліції Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. Після чого, останнього було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень, а також складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєному визнав повністю і пояснив суду, що злочин вчинено ним саме при викладених вище обставинах. Зазначив, що мусив забрати транспортний засіб із СТО, більше не було кому це зробити, при цьому він знав і розумів, що постановою суду позбавлений права керування. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Суд, визнавши у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав свою вину у вчиненому і не бажає досліджувати у судовому засіданні докази, які були зібрані в процесі досудового слідства і прокурор не заперечує проти цього. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.382 КК України, оскільки він умисно не виконував постанову суду, яка набрала законної сили.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також позицію прокурора, яка просила врахувати дані про особу обвинуваченого та визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.382 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та обвинуваченого, який також просив застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

Зокрема, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, те, що обвинувачений повністю визнав вину та щиро розкаюється у вчиненому, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не числиться, позитивну характеристику за місцем реєстрації та проживання, раніше не судимий.

Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого суд не вбачає, а до пом`якшуючих його вину обставин суд відносить щире каяття.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості злочину, особу винного та інші обставини кримінального провадження, зокрема відсутність судимості, визнання вини та каяття, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі. Зважаючи на викладене, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 368-370, 374, п. 15 ст. 615 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 а від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: оптичний носій інформації DVD-R диск DR5F60-PW104 із відеозаписами по факту складання постанови про вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками ГРПП Калуського РВП ГУНП щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 26.04.2024; копії матеріалів виконавчого провадження № 73101399 на 14 арк., яке перебуває у провадженні Калуського відділу державної ви конаючої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що в м.Калуш, пр. Л.Українки, 1, за 2023 рік щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію судової справи № 345/1428/23 на 49 арк., яка перебувала у провадженні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за 2023 рік щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та судове рішення постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області № 345/1428/23 від 29.06.2023 на 6 арк., які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - зберігати там же.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, лише з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий