ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2865/24 Справа № 205/8595/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

16 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000348 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року, ухвалений стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянин України, українця, з середньо-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх чи недієздатних осіб не має, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду перебувають матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000348 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язки, визначені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Зазначений вирок ухвалено за результатом спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі заяви обвинуваченого про беззаперечне визнання винуватості, які було підписано в присутності захисника ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, скасувавши покладений на нього обов`язок не виїжджати за межі України без погодження

Разом з цим, 04.09.2024 на адресу суду надійшла заява, в якій обвинувачений вважає за доцільне відмовитися від апеляційної скарги поданої захисником.

Згідно з ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги позицію Об`єднаної Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 22.02.2021 у справі №481/1754/18, відповідно до якої право відмовитись від апеляційної чи касаційної скарги захисника, поданої в інтересах підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого, належить виключно тій особі, яка її подала, тобто захиснику.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в частині 1 статті 403 КПК України не даремно зазначено, що захисник підозрюваного, обвинуваченого може відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою підозрюваного, обвинуваченого.

В той же час, апеляційний суд має пересвідчиться у добровільності такої згоди обвинуваченого та з`ясувати у останнього причин відмови від апеляційної скарги захисника й розуміння правових наслідків такої відмови.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 03 грудня 2019 року (справа № 187/1501/15-к), в якій Верховний Суд прийшов до висновку, що не з`ясування у обвинуваченого причин відмови від апеляційної скарги захисника та розуміння правових наслідків такої відмови порушує засади змагальності та диспозитивності кримінального провадження.

З огляду на викладене, апеляційний суд не тільки не вправі розглянути заяву обвинуваченого про відмову від апеляційної скарги захисника, а й позбавлений можливості прийняти відмову від апеляційної скарги поданої захисником в інтересах обвинуваченого, за відсутності обвинуваченого, оскільки має переконатися у добровільності волевиявлення останнього.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд також позбавлений можливості і прийняти клопотання захисника, яке надійшло на адресу апеляційного суду 16.10.2024 про відмову від клопотання про відмову від апеляційної скарги.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу захисника на те, що з клопотання поданого 04.09.2024 року видно, що воно складено від особи обвинуваченого та в ній йдеться про те, що обвинувачений ОСОБА_8 відмовляється від апеляційної скарги захисника, а відтак апеляційний суд позбавлений можливості за відсутності обвинуваченого встановити дійсність та добровільність його волевиявлення.

Водночас, Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

З огляду на набуття чинності вказаним законом, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, зокрема шляхом шахрайства, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 190 КК.

В межах цього кримінального провадження наявні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а відтак виходячи з положень ст. 479-2 КПК України участь обвинуваченого в судовому засіданні суду апеляційної інстанції є обов`язковою.

Між тим 18.09.2024 обвинувачений ОСОБА_8 до зали суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18.09.2024 до обвинуваченого було застосовано примусовий привід, який виконано не було й 16.10.2024 обвинуваченого не доставлено до зали судових засідань.

Відповідно до ч. 1 ст. 323 КПК України якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 140 КПК України, привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Вислухавши прокурора й враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 підлягає обов`язковому виклику в судове засідання, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення розгляду кримінального провадження, обвинуваченого необхідно піддати повторному примусовому приводу.

Керуючись ст.ст. 140, 323, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про повторний привід обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати привід щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, якого доставити до Дніпровського апеляційного суду на 11:00 годину 06 листопада 2024 року.

Копію ухвали направити до ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській, для виконання.

Контроль за виконанням ухвали про привід покласти на прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4