ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2004/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0003594 від 20.08.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вергуни

Черкаського району Черкаської області, громадянина України,

який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за

адресою: АДРЕСА_2 у службовому приміщенні,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 26 вересня 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003594 від 20.08.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 19 серпня 2024 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 перебували біля озера «Жандарка» зі сторони вулиці Урлівська, 38, у м. Києві, де проводили своє дозвілля та вживали алкогольні напої.

У подальшому, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт з побутових питань. Надалі, ОСОБА_5 пішов до службового приміщення для проживання двірників за адресою: АДРЕСА_3 , за ним попрямував ОСОБА_6 , де продовжили конфлікт.

У ході вказаного конфлікту, ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з використанням ножа господарсько-побутового призначення, який тримав у правій руці, підійшов до останнього та наніс ним один удар в область грудної клітки справа, спричинивши ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа, з ушкодженням правої легені, що супроводжувалося розвитком правобічного гемопневмотораксу, а також один удар ножем, який тримав у правій руці в область грудної клітки зліва ОСОБА_6 , спричинивши останньому легке тілесне ушкодження, у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 19 серпня 2024 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, з ОСОБА_6 перебували біля озера «Жандарка» зі сторони АДРЕСА_2 , де проводили своє дозвілля та вживали алкогольні напої. У подальшому, виник словесний конфлікт з побутових питань. Надалі, він пішов до службового приміщення для проживання двірників за адресою: АДРЕСА_3 , за ним попрямував ОСОБА_6 , де продовжили конфлікт. У ході вказаного конфлікту, він, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з використанням ножа господарсько-побутового призначення, який тримав у правій руці, підійшов до останнього та наніс ним один удар в область грудної клітки справа, а також один удар ножем, який тримав у правій руці в область грудної клітки зліва ОСОБА_6 , спричинивши останньому легке тілесне ушкодження, у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва. Про вчинене щиро шкодує та пояснив, що залишив місце сварки з братом, але останній попрямував за ним, де сварка продовжилась і він дійсно умисно спричинив вказані ушкодження ОСОБА_6 , одразу після цього перев`язав його та викликав швидку медичну допомогу.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з середньо-спеціальною освітою, працює.

Обставинами, які пом`якшують покарання, у висунутому обвинуваченні визнані наступні: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Суд погоджується із тим, що всі ці обставини мали місце і визнає їх такими, що пом`якшують покарання. Водночас суд вважає необхідним визнати й інші обставини, які пом`якшують покарання, це вчинення правопорушення стосовно рідного брата, який продовжив конфлікт, незважаючи на те, що ОСОБА_5 намагався його припинити та уникнути, залишивши місце біля озера, а також те, що ОСОБА_6 відмовився від визнання його потерпілим у цьому провадженні та просив не карати суворо обвинуваченого. Обвинувачений у свою чергу підтвердив про примирення з потерпілим, що має статус свідка у цьому провадженні.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Також за наявності всіх вказаних конкретних обставин вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, та однієї обставини, яка обтяжує покарання, суд дійшов висновку, що застосування положень ст. 75 КК України щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням будуть правильними, оскільки останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, що завершив свою дію на час ухвалення вироку. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо вирішення долі речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, що завершив свою дію на час ухвалення вироку. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: два флеш-накопичувача із аудіозаписами зберігати у матеріалах провадження; кухонний ніж, фрагмент килима, дві футболки, що поміщені до спеціальних пакетів та передані на зберігання до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 007170), знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1