Справа № 206/4971/24
Провадження № 1-кс/206/1108/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 місто Дніпро

Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луганськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська було подано клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначено, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи добровільно призначеним на посаду «заступника начальника управління начальника відділу з нагляду за дотриманням законів військовими підрозділами і органами державної безпеки Управління з нагляду за дотриманням законів у військовій сфері» у новоствореній і незаконно сформованій «Генеральній прокуратурі ЛНР», здійснював нагляд за додержанням «законів» у «кримінальних справах» щодо незаконно затриманих цивільних громадян України, які залишились та перебували на тимчасово окупованій території Луганської області, тобто осіб, які перебувають під захистом, керуючись незаконно прийнятими кримінальним та кримінально-процесуальним кодексами, що призвело до позбавлення захищеної особи гарантованого права на справедливий і офіційний судовий процес, як того вимагає МГП, а також подальшого незаконного ув`язнення останньої. Так, у період з 26.06.2017 по 28.07.2017 ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні «Військового суду ЛНР», розташованого за адресою: вул. Коцюбинського, 2, м. Луганськ, займаючи вищезазначену посаду, за попередньою змовою групою осіб із так званими учасниками судового процесу, а саме «суддею Військового суду ЛНР» ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами з числа «правоохоронних органів «ЛНР», діючи умисно, грубо порушуючи вимоги національного законодавства України та ст.ст. 47, 78, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст.ст. 75 (4) (a), 85 (4) (е) Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 08 червня 1977 року, керуючись «КК ЛНР та КПК ЛНР», виконуючи вказівку невстановлених осіб із числа керівництва «Генеральної прокуратури України, забезпечував підтримання обвинувачення під час розгляду «суддею Військового суду ЛНР» ОСОБА_7 кримінальної справи щодо цивільної особи громадянки України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за безпідставним обвинуваченням у вчиненні діяння, передбаченого «ст. 335 КК ЛНР Державна зрада», яке вона не вчиняла та яке не є кримінальним правопорушенням згідно з нормами законодавства України та міжнародним правом. Виходячи зі змісту «ст. 335 КК ЛНР», під державною зрадою слід розуміти вчинені «громадянином Луганської народної республіки шпигунство, видачу іноземній державі, міжнародній або іноземній організації або їх представникам відомостей, що становлять державну таємницю, особою, якій ці відомості були довірені або стали відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків або в інших випадках, передбачених законодавством Луганської народної республіки, або надання фінансової, матеріально-технічної, консультативної або іншої допомоги іноземній державі, міжнародній або іноземній організації або їх представникам, направленої проти безпеки Луганської народної республіки». З огляду на нікчемність положень «Кримінального кодексу ЛНР», так як згідно п. 22 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є злочинами, та відповідальність за них, громадянка України ОСОБА_8 не може бути суб`єктом вищезазначеного діяння. Крім того, ОСОБА_6 , виконуючи функцію державного обвинувача під час розгляду вищезазначеної кримінальної справи, всупереч вимогам національного законодавства України та ст.ст. 47, 78, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст.ст. 75 (4) (a), 85 (4) (е) Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 08 червня 1977 року, не забезпечив вжиття заходів, направлених на перевірку обгрунтованості висунутого ОСОБА_8 кримінального обвинувачення, в тому числі шляхом дослідження доказів та допиту свідків, внаслідок чого ОСОБА_8 була позбавлена права та можливості допитувати свідків, які дають свідчення проти неї, або вимагати, щоб свідки були допитані, а також права на виклик і допит свідків на її користь на тих самих умовах, що й для свідків, які дають свідчення проти неї. Такими чином, своїми протиправними діями ОСОБА_6 сприяв ухваленню «суддею Військового суду ЛНР» ОСОБА_7 , за результатами розгляду вищезазначеної кримінальної справи, незаконного та необгрунтованого вироку, згідно якого цивільну особу громадянку України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було засуджено за безпідставним обвинуваченням у вчиненні діяння, передбаченого «ст. 335 КК ЛНР Державна зрада», яке вона не вчиняла та яке не є кримінальним правопорушенням згідно з нормами законодавства України та міжнародного права, до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, тим самим умисно позбавивши захищену особу права на справедливий і належний судовий процес, а також забезпечивши подальше її незаконне ув`язнення шляхом поміщення до Селезнівської виправної колонії, що знаходиться на тимчасово окупованій території смт. Селезньовка Перевальського району Луганської області, де остання утримувалася до 29.12.2019, тобто до моменту, коли за результатами обміну була повернута на підконтрольну Україні територію. У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, тимчасовою окупацією території Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_3 та № 165 (7825) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від ІНФОРМАЦІЯ_6 , за посиланням:ІНФОРМАЦІЯ_7 , опубліковано відповідно повідомлення про підозру та повістку про виклик особи ОСОБА_6 на 19.08.2024 - 11:00, 20.08.2024 - 11:00, 21.08.2024 - 11:00 за зазначеною в повістці адресою у кримінальному провадженні № 0000044 від 10.02.2018 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України. Таким чином, 14.08.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Разом з тим, на вказані дати та час ОСОБА_6 до слідчого відділу не прибув, будь-які документи, які підтверджують поважність причин не прибуття не надав. Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_6 переховується від слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, крім того наявні відомості про перебування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території Луганської області. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину, може спонукати його залишити місце перебування та виїхати за межі України або переховуватися на тимчасово окупованій території (санкція ч. 1 ст. 438 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років). Також те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що він жодного разу не з`явився і не повідомив про причини неявки до прокурора та органу досудового розслідування на неодноразові виклики для проведення з ним процесуальних дій.В ході досудового розслідування існує необхідність проведення комплексу слідчих дій, спрямованих на відшукання доказів вини підозрюваного та встановлення обставин, які мають значення, тому існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаний із можливістю знищити, сховати або спотворити ОСОБА_6 будь-яку із речей чи документів (наглядові провадження, кримінальні справи, речові докази, розподіли обов`язків, посадові інструкції тощо) так званої «Генеральної прокуратури ЛНР», створеної на тимчасово окупованій території Луганської області, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Враховуючи, що ОСОБА_6 відомі анкетні дані потерпілої, анкетні дані та фактичне місце мешкання її батьків, які на даний момент вимушено проживають на тимчасово окупованій території м. Луганська Луганської області разом із малолітньою дитиною потерпілої - існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з боку підозрюваного незаконно впливати в майбутньому на учасників у цьому ж кримінальному провадженні. Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджання ОСОБА_6 кримінальному провадженню іншим чином та ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки ОСОБА_6 продовжує обіймати посаду прокурора у незаконно створеній так званій «Генеральній прокуратурі ЛНР», розташованій на тимчасово окупованій території Луганської області та фактично продовжує здійснювати процесуальний нагляд та підтримання «державного обвинувачення» у незаконно створених так званих судових органах, які діють на тимчасово окупованих територіях Луганської області. Враховуючи факт переховування ОСОБА_6 від слідства, а також те, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності свідчать про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, беручи до уваги його тяжкість та специфіку, а також те, що у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованого злочину, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, а також дані про особу підозрюваного, є підстави вважати, що запобіжним заходом, який здатний забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 є тримання під вартою. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Враховуючи вищевикладене, слідчий просив обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник просив відмовити в заоволенні клопотання.

Вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши подане клопотання та надані письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Луганській області знаходиться кримінальне провадження № 0000044, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

14.08.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

21.08.2024 слідчим в ОВС СУ ГУНП в Луганській області винесено постанову про зупинення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000044 від 10.02.2018 у зв`язку з тим, що прийнятими заходами встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на тимчасово окупованій території України, належним чином був повідомлений про виклик до слідчого та прокурора, однак не з`явився для отримання повідомлення про підозру та не повідомив про причини своєї неявки, 21.08.2024 підозрюваного оголошено у розшук.

25.09.2024 старшим слідчим СУ ГУНП в Луганській області капітаном поліції ОСОБА_5 винесено постанову про відновлення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000044 від 10.02.2018.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме їх копіями: витягами з ЄРДР; заявою, письмовими поясненнями, протоколами допиту потерпілої ОСОБА_8 ; стенограмами до протоколу допиту потерпілої; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2024; протоколами огляду від 27.05.2024, 14.08.2024, 15.08.2024, матеріалами наданими в ході виконання доручення щодо проведення слідчих (розшукових) дії по кримінальному провадженню № 0000044 від 10.02.2018.

Отже, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слід прийти до висновку, що в своїй сукупності вони доводять наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Слідчий суддя, при вирішенні даного клопотання, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст.ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про «обґрунтовану підозру»має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється; неприбуття на виклик до слідчого три рази у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому, прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаний із можливістю знищити, сховати або спотворити ОСОБА_6 будь-яку із речей чи документів (наглядові провадження, кримінальні справи, речові докази, розподіли обов`язків, посадові інструкції тощо) так званої «Генеральної прокуратури ЛНР», створеної на тимчасово окупованій території Луганської області, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 відомі анкетні дані потерпілої, анкетні дані та фактичне місце мешкання її батьків, які на даний момент вимушено проживають на тимчасово окупованій території м. Луганська Луганської області разом із малолітньою дитиною потерпілої - існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з боку підозрюваного незаконно впливати в майбутньому на учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджання ОСОБА_6 кримінальному провадженню іншим чином.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить поведінка підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки він продовжує обіймати посаду прокурора у незаконно створеній так званій «Генеральній прокуратурі ЛНР», розташованій на тимчасово окупованій території Луганської області та фактично продовжує здійснювати процесуальний нагляд та підтримання «державного обвинувачення» у незаконно створених так званих судових органах, які діють на тимчасово окупованих територіях Луганської області.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищезазначеними доказами, зібраними під час досудового розслідування.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстав вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входять до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути обрано виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку прокурором доведено наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 дійсно перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню та за відсутності підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

За відсутності підозрюваного, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1