Справа №523/6813/24
Провадження №1-кп/523/1162/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2024р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

в присутності обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ,

в присутності власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.146, ч.4 ст.189, ч.2 ст.353 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2023р. було накладено арешт на автомобіль марки «БМВ», держномер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , у зв`язку із необхідністю проведення дослідження автомобіля за участю спеціалістів в галузі автотехніки та трасології.

Розгляд клопотання було проведено у відсутність власника майна.

ОСОБА_8 на адресу суду подано клопотання про скасування арешту на визнаний в якості речового доказу вищезазначений транспортний засіб, що обґрунтовано відсутністю подальшої потреби у накладенні такого арешту.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, які не мали заперечення щодо скасування арешту на вказаний автомобіль, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Ст.174 КПК України передбачає можливість для особи, інтересів якої стосується арешт майна, що був накладений у її відсутність під час судового розгляду, ініціювати розгляд з перегляду правомірності такого

заходу і при цьому фактично це є поновленням судового розгляду, передбаченого ст.ст.172, 173 цього Кодексу, у якому тягар доведення залишається на особі, яка подала клопотання про арешт майна.

При накладенні арешту 29.12.2023р. слідчий суддя виходив із того, що зазначене майно може зберігати на собі сліди вчиненого злочину та є речовим доказом у кримінальному провадженні.

З матеріалів, наданих власником майна ОСОБА_8 вбачається, що останній не був присутній при розгляді клопотання про арешт майна та був позбавлений можливості висловити свою думку по заявленому стороною обвинувачення клопотанню про арешт майна. На даний час ОСОБА_8 , як власник автомобіля, у даному кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого, не може нести цивільну відповідальність за можливу завдану шкоду кримінальним правопорушенням та, відповідно, належне йому майно не може підлягати конфіскації.

За таких обставин слід дійти висновку, що прокурором не доведено доцільність подальшого перебування автомобіля під забороною користування ним, а відтак клопотання власника майна підлягає задоволенню частково, з наступною передачею даного автомобіля власнику на відповідальне зберігання.

Керуючись ст.ст.167-174, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту на автомобіль задовольнити частково.

Автомобіль марки «БМВ», держномер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , на який накладений арешт ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2023р. передати під розписку на відповідальне зберігання за належністю, з можливістю користування.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1