У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20.08.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000085 від 04.02.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Городоцького районного суду Львівської області надійшло клопотання прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР під № 0000085 від 04.02.2017 за ч. 2 ст. 140 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання мотивоване тим, що СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР під № 0000085 від 04.02.2017 за ч. 2 ст. 140 КК України. В ході проведення досудового розслідування проведено комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого правопорушення, однак, підстав для повідомлення конкретній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, не встановлено. Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 140 КК України, є нетяжким злочином. Таким чином, приймаючи до уваги те, що особу, яка вчинила злочин не встановлено, минули строки давності для притягнення особи до кримінальної відповідальності, просить клопотання задовольнити та закрити кримінальне провадження.

Начальник Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просить таке задовольнити.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 клопотання прокурора заперечили як необґрунтоване, просять у задоволенні такого відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора, потерпілих, дослідивши клопотання, додані до нього копіїї матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР під № 0000085 від 04.02.2017 за ч. 2 ст. 140 КК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, слід відмовити.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України , цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України , прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 25 КПК України, визначає, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі Михалкова та інші проти України зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції , що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі Євген Петренко проти України (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 ... для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним, воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, допиту усіх осіб, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Так, 04.02.2017 Городоцьким відділенням поліції Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області внесено до ЄРДР відомості по факту вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, зокрема, що 27.01.2017 в приміщенні пологового відділення КЗГРР «Городоцька ЦРЛ», медичні працівники під час прийняття пологів (кесаревий розитн) в породіллі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неналежно виконали свої професійні обов?язки, внаслідок чого 28.01.2017 новонароджена ОСОБА_7 померла в реанімаційному відділенні КЗ ЛОР ЛОДКЛ «Охмадит». В подальшому викладений факт перекваліфіковано за ознаками ч. 2 ст. 140 КК України.

16.03.2017, по вказаному факту, як потерпілу було допитано ОСОБА_4

24.11.2017, як свідків допитано лікарів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Крім цього, у вище зазначеному кримінальному провадженні проведено одночасні допити між потерпілою ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-медичного експерта № 67 від 04.05.2018 причиною смерті новонародженої ОСОБА_11 є правобічний напружений пневмоторакс, який не був діагностований при житті дитини та з приводу якого, не проводилось лікування лікарями КЗ ЛОР ЛОДКЛ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Виявлені недоліки, зокрема ненадання медичної допомоги вагітній ОСОБА_4 , на етапі жіночої консультації у КЗГРР «Городоцька ЦРЛ» не знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку, зі смертю новонародженої ОСОБА_12 .

Згідно висновку судово-медичного експерта № 266.267/18 від 10.09.2019 причиною смерті новонародженої дитини є асфіксія внаслідок аспірації меконіальних навколоплідних вод, дії лікарів КЗ ЛОР ЛОДКЛ «Охмадит» не перебувають у причино наслідковому зв?язку із смертю дитини ОСОБА_11 Причиною затримки внутрішньоутробного розвитку та внутрішньоутробної гіпоксії плода, яка обумовила аспірацію меконіальних навколоплідних вод, була фетоплацентарна недостатність на ґрунті обширного білого інфаркту плаценти, субхоріальної гематоми. Отже, в даному випадку мало місце порушення структури та відповідної функції плаценти, коротка пуповина, що можна розглядати як ваду розвитку плацентарного (з пуповиною) комплексу, які до моменту пологів діагностувати практично не можливо, так само як і попередити. При своєчасному розродженні жінки (в передбачені терміни) не виключалась можливість збереження життя внутрішньоутробно інфікованої дитини. Окрім того, своєчасне розродження, діагностування затримки росту плода та відповідно тактика ведення жінки не виключено дало б можливість уникнути розвитку дистресу плода в пологах з аспірацією навколоплідними водами. Відтак в даному випадку смерть дитини є умовно попереджуваною.

Висновком експерта № 152, № 153/20 встановлено, що надання медичної допомоги ОСОБА_4 як на догоспітальному, так і на госпітальному етапах в умовах Городоцької ЦРЛ супроводжувалось певними недоліками. Забезпечення належної діагностики і лікування вагітної під час її диспансерного спостереження, своєчасне розродження, дозволили би якщо не уникнути, то хоча би знизити ризик розвитку несприятливого наслідку вагітності. Тому, дії лікарів Городоцької ЦРЛ, які мали місце як під час спостереження ОСОБА_4 у жіночій консультації, так і під час перебування жінки у пологовому відділенні цієї лікарні, перебувають у опосередкованому причинно-наслідковому зв?язку зі смертю її новонародженої дитини.

Враховуючи наведене, а також те, що органом досудового розслідування зібрано чимало доказів, які свідчать про причетність конкретної особи (осіб) до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, клопотання прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження є передчасним, а закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України не відповідатиме завданням кримінального провадження визначеним у ст. 2 КПК України.

Таким чином, вказане досудове розслідування не може вважатись ефективним, ретельним, безстороннім, сумлінним та таким, що спрямоване на виконання завдань кримінального провадження.

Окрім цього, відповідно до вимог п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини 1 цієї статті якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Тобто, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи , яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Водночас, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілі неодноразово вказували, хто саме міг бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, а відтак передчасним є висновок, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, неможливо встановити.

Враховуючи вищенаведене, закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме інтересам потерпілих, принципу верховенства права та матиме формальний характер, а відтак у задоволенні такого слід відмовити.

Керуючись ст. 284, 314, 369, 372, 392 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000085 від 04.02.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні на ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України, повний текст ухвали складено 30.08.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_1