ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2450/24 Справа № 190/1077/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений є особою раніше неодноразово судимою, своєю поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів свого виправлення, раніше звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, проте знову вчиняв злочини, що свідчить про те, що останній у повній мірі не став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та звільнити його умовно - достроково від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що висновки суду є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що за час відбування покарання довів своє виправлення. Зазначає, що має одне заохочення, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного покарання; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки, на його думку, засуджений не довів свого виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді подання дотримано.

Згідно характеристики, що надана установою виконання покарань, ОСОБА_7 з 27.04.2021 року знаходився в установах виконання покарань, кінець строку припадає на 27.05.2025 року (а.с. 2).

За час відбування покарання в ДУ "П`ятихатська виправна колонія (№122)" має одне заохочення, стягнень не має.

Головною підставою для умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів приймається до уваги, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Засуджений ОСОБА_7 раніше багаторазово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у виді позбавлення волі, втім належних висновків для себе не робив та у кожному випадку після відбуття покарання вчиняв нові злочини, що свідчить про те, що останній схильний до системної протиправної поведінки, а його особа має стійку антисоціальну спрямованість.

Також суд апеляційної інстанції зважає на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, втім висловлену йому довіру не виправдовував та вчиняв нові злочини в період іспитового строку, що потягло призначення йому покарання наступними вироками, у тому числі тим, за яким він відбуває покарання на даний час, на підставі ст. 71 КК України. Наведене свідчить про стійкість його протиправної поведінки, а відтак і про те, що його виправлення до повного відбуття покарання має переконливо підтверджуватись вагомими обставинами, яких не вбачається.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження, є безпідставними, оскільки наявність одного заохочення не підтверджує систематичності вчинення засудженим дій, що підтверджують його виправлення до повного відбуття призначеного покарання, та сама по собі не є підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4