Справа № 513/1446/24
Провадження № 1-кс/513/116/24
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Слідчий суддя Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , ознайомившись із скаргою голови ГО «Боротьба з нечистою силою» ОСОБА_2 , на бездіяльність уповноваженої особи Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2024 року до Саратського районного суду Одеської області надійшла скарга голови ГО «Боротьба з нечистою силою» ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якій просить зобов`язати уповноважену особу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області негайно, але не пізніше 24 години, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за фактом шахрайства, з боку судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, у зв`язку з незаконним безпідставним одержанням на протязі 2022-2024 років заробітної плати ( суддівської винагороди) в розмірі 2 000 000 гривень, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.190 КК України.

Слідчий суддя, перевіривши скаргу на відповідність вимогам КПК України, встановив що вона підлягає поверненню скаржнику з наступних підстав.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу III КПК України.

Так, частиною першою статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Тобто законом не встановлено критерій визначення місцевого суду (за місцем знаходження органу досудового розслідування, або вчинення кримінального правопорушення чи ін.) слідчий суддя якого розглядає таку категорію справ.

Таким чином, територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора главою 26 розділу III КПК України чітко не визначено.

Статтею 32 КПК України визначені загальні правила територіальної підсудності, зокрема, скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами глави 26 КПК України, слідчим суддею того місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи положення ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності.

Зазначені правила слід застосовувати і до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність, щодо яких прямо не визначена кримінальним процесуальним законом. Тобто за правилами територіальної підсудності скарга на рішення, дію чи бездіяльність слідчого подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Разом з тим, оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування чи здійснюється досудове розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК), з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК тощо), про що вказано у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2013 року N 223-558/0/4-13 "Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження".

Отже, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у тому числі, за скаргами на рішення, дії або бездіяльність слідчого, прокурора здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ст. 215 КПК України досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків - у формі дізнання в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи органів Національної поліції (підпункт "а" пункту 1 частини 2 статті 38 КПК України).

Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів органів Національної поліції (пункт "а" ч. 3 ст. 38 КПК України).

При цьому за п. 8 ч. 1 ст. З КПК України керівником органу досудового розслідування є начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Виходячи з дефiніції поняття "керівник органу досудового розслідування" можна зробити висновок про те, що можуть бути створені такі органи досудового розслідування в органі Нацiональної поліції: головне слідче управління; слідче управління; відділ; відділення.

З огляду на зазначене, в органах Національної поліції створено розгалужену систему органів досудового розслідування.

Для визначення того, до якого місцевого суду може бути подано скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, ключове значення мають дві підстави:

1) територіальна юрисдикція місцевого суду;

2) знаходження органу досудового розслідування в межах відповідної територіальної юрисдикції місцевого суду.

Згідно із пунктами 3, 3-1 Розділ XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року N 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року.

Таким чином, наразі юрисдикція місцевих судів поширюється на відповідні адміністративно-територіальні одиниці, які існували до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року N 807-IX.

Для визначення місця знаходження органу досудового розслідування необхідно проаналізувати структуру правоохоронного органу, оскільки орган досудового розслідування є одним зі структурних підрозділів такого органу та, відповідно, розташований за місцем знаходження такого правоохоронного органу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про Національну поліцію" територіальні органи поліцiї утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції i коштів, визначених на її утримання. Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції (ч. 2 цієї статті). Структуру територіальних органів поліції затверджує керівник поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України (ч. 3 цієї статті).

Виходячи з положень ч. 1 ст. 15 Закону територіальні органи пoлiцiї можуть бути утворені: в Автономній Республіці Крим; областях; містах Києвi та Севастополі; районах; містах; районах у містах; міжрегіональні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року N 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" в областях, Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі було утворено 26 головних управлінь Національної поліції як юридичні особи публічного права.

Ці управління мають структуру, до якої входять 1) апарат: керівництво, слідче управління, відділ дізнання, управління (відділ) карного розшуку (у складі кримінальної поліції) тощо; 2) управління (відділ) поліцiї: керівництво, слідчий відділ (відділення), сектори дізнання, відділ (сектор) кримінальної поліцiї тощо; 3) відділення поліції (у складі управління, відділу поліції): керівництво, слідче відділення, сектор дізнання тощо, відділення та сектори поліцейської діяльності.

Отже, органи досудового розслідування (слідчі управління, слідчі відділи, слідчі відділення) розташовані відповідно у територіальних органах поліції, одні з яких мають статус юридичних осіб публічного права (головні управління Національної полiції в областях), а інші - ні, але виступають їх територіальними (відокремленими) підрозділами. При цьому як головні управління Національної поліції в областях, так і відокремлені підрозділи поліції мають чітко визначену поштову адресу, а також територію, на яку поширюється їх юрисдикція.

Тому місцезнаходженням відповідного органу досудового розслідування Національної поліції є місце розташування (реєстрацiї) територіального підрозділу Національної поліції, який має статус юридичної особи публічного права, або розташування його територіального (відокремленого) підрозділу, який такого статусу не має, до структури якого входить відповідний орган досудового розслідування.

Як вбачається з доданих до скарги матеріалів, зокрема заяви скаржника про кримінальне правопорушення, зазначена заява адресована до Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області, бездіяльність посадових осіб якого щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення і оскражується. Поштовою адресою вказаного правоохоронного органу є: АДРЕСА_1 .

На даний час на території, на яку розповсюджується юрисдикція слідчого судді Саратського районного суду Одеської області знаходиться відділення поліції N 1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Вказаний правоохоронний орган, в структурі якого діють слідчий підрозділ і дізнання, тобто органи досудового розслідування, має поштову адресу: 68200, Україна, Саратський р-н, Одеська обл., селище міського типу Сарата, вулиця Ігнатца Ліндла, будинок, 42.

Отже, скарга представника голови ГО «Боротьба з нечистою силою» ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, у якій він просить зобов`язати відповідальних уповноважених осіб Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості та розпочати досудове розслідування за фактом шахрайства, з боку судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, у зв`язку з незаконним безпідставним одержанням на протязі 2022-2024 років заробітної плати (суддівської винагороди) в розмірі 2 000 000 гривень, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.190 КК України, не підлягає розгляду у Саратському районному суді Одеської області.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді. За таких обставин скарга підлягає поверненню скаржнику.

Слідчий суддя враховує, що з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", практики Європейського суду з прав людини, зокрема позицій, викладених у рішенні "Сокуренко і Стригун проти України", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається "суд, встановлений законом", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу. Право на справедливий судовий розгляд "належним судом" має бути забезпечено рівній мірі сторонам справи.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу голови ГО «Боротьба з нечистою силою» ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити особі, яка подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвала слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1