Справа № 464/7183/24
пр.№ 1-кс/464/1466/24
У Х В А Л А

23 жовтня 2024 року слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою про зобов`язання уповноваженої особи Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області невідкладно розглянути клопотання, подане 29 квітня 2024 року за вихідним №3113.

Оглянувши матеріали скарги, встановлено наступне.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування врегульовано главою 26 КПК України. Статтями 303, 304 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Так, серед засад, яким за своїм змістом та формою має відповідати будь-яке кримінальне провадження, є верховенство права, доступ до правосуддя та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (пункти 1, 14, 17 ч.1 ст.7 КПК).

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. За відсутності вагомих й непереборних обставин повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, коли щодо тих самих вимог тієї ж особи суд уже висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності.

Як вбачається із змісту ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 09 жовтня 2024 року, яку скаржником ОСОБА_2 долучено до поданої скарги, в задоволенні його скарги на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області, що полягала у нерозгляді клопотання від 29 квітня 2024 року за вихідним №3113, відмовлено.

Таким чином, обставинам, наведеним у скарзі, з якою заявник звертався до слідчого судді, надано оцінку у вищевказаній ухвалі від 09 жовтня 2024 року, а жодних обставин, які б надавали слідчому судді можливість відступити від застосування принципу юридичної визначеності у повторній аналогічній за змістом скарзі не наведено. Право на оскарження можливої бездіяльності вже реалізоване заявником в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи зазначене, а також те, що подана скарга фактично відтворює зміст скарги, яка вже була предметом розглялу слідчим суддею відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства з постановленням ухвали, що набрала законної сили, подання аналогічної за змістом скарги необхідно розцінювати як зловживання процесуальними правами, у зв`язку з чим скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст.214, 303, 304, 309, 369-372, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії повернути заявнику.

Копію ухвали надіслати особі, яка її подала, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1