УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Київ

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, заяву ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від участі у розгляді скарги ОСОБА_2 №11/08-23/24 від 23.08.2024 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0002737 від 06.11.2018 у порядку ст. 220 КПК України (справа №761/31167/24, провадження №1-кс/761/20599/2024),

за участю:

секретаря - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИЛА :

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 надійшла скарга ОСОБА_2 №11/08-23/24 від 23.08.2024 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0002737 від 06.11.2018 у порядку ст. 220 КПК України (справа №761/31167/24, провадження №1-кс/761/20599/2024).

23 вересня 2024 року через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_2 про відвід слідчого судді ОСОБА_3 від участі у розгляді скарги ОСОБА_2 №11/08-23/24 від 23.08.2024 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0002737 від 06.11.2018 у порядку ст. 220 КПК України.

Дана заява обґрунтовуються тим, що 15 серпня 2024 року слідчий суддя ОСОБА_3 розглянув скаргу ОСОБА_2 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у задоволенні якої відмовив у повному обсязі. Разом з тим заявник вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки ним надано аргументовані доводи, що ухвалою слідчого судді не спростовані. Через підміну понять, всупереч сформованої позиції Верховного суду слідчий суддя виніс, на думку ОСОБА_2 , незаконне рішення, яке підлягає скасуванню. А відтак, останній звернувся до суду апеляційної інстанції з питанням скасування вказаної ухвали. Таким чином, наведене викликає сумніви в неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_3 , що є безумовною підставою для відводу останнього.

За результатами протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024 вказана заява про відвід 23.09.2024 передана на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Заявник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, у судове засідання не з`явився. Разом з цим, неявка заявника не перешкоджає розгляду заяви про відвід по суті.

Ретельно дослідивши матеріали судової справи №761/31167/24, суддя приходить до таких висновків.

Так, слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 здійснюється судовий розгляд скарги ОСОБА_2 №11/08-23/24 від 23.08.2024 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0002737 від 06.11.2018 у порядку ст. 220 КПК України (справа №761/31167/24, провадження №1-кс/761/20599/2024).

23 вересня 2024 року через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_2 про відвід слідчого судді ОСОБА_3 від участі у розгляді скарги ОСОБА_2 №11/08-23/24 від 23.08.2024 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0002737 від 06.11.2018 у порядку ст. 220 КПК України.

У своїй заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_2 вказує, що попередньо слідчий суддя ОСОБА_3 розглядав його скаргу щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у задоволенні якої, ігноруючи її обґрунтованість, було відмовлено у повному обсязі.

Так, вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2, 5 ч.1 ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача (п.1 ч.1 ст. 75 КПК України);

- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник (п.2 ч.1 ст. 75 КПК України);

- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (п.5 ч.1 ст. 75 КПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо наявні інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

При вирішенні цих заяв, суд керується положеннями кримінального процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Так, у справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі Пуллар проти Сполученого королівства).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується. Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді.

Разом з тим, суд вважає за потрібне роз`яснити, що не вважає саму по собі заяву про відвід судді безумовною підставою для відсторонення судді від участі у кримінальному провадженні. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що вимог щодо неупередженості не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Заявником ОСОБА_2 у своїй заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_3 не викладено будь-яких фактичних даних, які б могли слугувати підставою для сумніву в неупередженості судді. Перелічені ним підстави за своєю суттю зводяться до незгоди із рішеннями, раніше ухваленими слідчим суддею ОСОБА_3 .

При цьому, доказів особистої упередженості слідчого судді ОСОБА_3 також не вбачається зі змісту заяви про відвід та матеріалів скарги ОСОБА_2 №11/08-23/24 від 23.08.2024 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0002737 від 06.11.2018 у порядку ст. 220 КПК України (справа №761/31167/24, провадження №1-кс/761/20599/2024).

Так, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

На думку суду, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

У свою чергу, позиція заявника ОСОБА_2 щодо відводу з підстав того, що слідчий суддя ОСОБА_3 раніше виніс, на переконання заявника, незаконне рішення щодо відмови у задоволенні скарги - є формою прояву незгоди з рішеннями та діями, які приймаються та вчиняються слідчим суддею ОСОБА_3 , внаслідок чого у заявника виникло враження щодо упередженості слідчого судді ОСОБА_3 . Однак, такі доводи ОСОБА_2 є припущеннями та не доводяться об`єктивно, більше того не є підставами припускати, що і у цьому провадженні слідчий суддя ОСОБА_3 ухвалить таке ж рішення.

Більше того, заявник вказує, що прийняте слідчим суддею ОСОБА_3 рішення оскаржується до Київського апеляційного суду. Відтак, ОСОБА_2 реалізував своє право на захист ймовірно порушеного права, що проявилося, на думку заявника, у незаконному рішенні слідчого судді ОСОБА_3 від 15.08.2024 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18). Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, на переконання суду, відсутні підстави стверджувати про існування у цій справі обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 .

За таких обставин, заява ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від участі у розгляді скарги ОСОБА_2 №11/08-23/24 від 23.08.2024 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0002737 від 06.11.2018 у порядку ст. 220 КПК України (справа №761/31167/24, провадження №1-кс/761/20599/2024), не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75-81, 369-372 КПК України, суддя

УХВАЛИЛА :

Заяву ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від участі у розгляді скарги ОСОБА_2 №11/08-23/24 від 23.08.2024 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0002737 від 06.11.2018 у порядку ст. 220 КПК України (справа №761/31167/24, провадження №1-кс/761/20599/2024) - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1