Справа № 761/7928/24
Провадження № 11-сс/824/3274/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участю:

заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року, якою залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 , на постанову старшого слідчого ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 14.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000016 від 11.01.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 344 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з ухвали слідчого судді, до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 , подана в інтересах ОСОБА_6 , на постанову старшого слідчого ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 14.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000016 від 11.01.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 344 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року скаргу залишено без задоволення.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що постанова старшого слідчого ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 14.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000016 від 11.01.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 344 КК України, є законною та вмотивованою, а відтак, скарга адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 , на постанову старшого слідчого ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 14.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000016 від 11.01.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 344 КК України, не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги з доповненнями апелянт зазначає, що кримінальне провадження № 0000016 від 11.01.2022 року розпочате на виконання ухвали суду від 02.08.2021 року на підставі заяви ОСОБА_6 від 04.02.2021 року щодо неправомірних дій слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , який систематично вчиняє незаконні дії направлені на порушення конституційних прав та інтересів ОСОБА_6 , як громадянина України та Голови Конституційного Суду України у межах кримінального провадження № 0002990 від 02.04.2013 року, шляхом незаконного впливу на нього з метою перешкоджання виконанню ним обов`язків на відповідній посаді, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 344 КК України.

04.01.2021 до Секретаріату КСУ надійшов лист слідчого у додатку до якого містилася копія Указу Президента України № 607/2020, який містив вимогу адресовану КСУ щодо забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного у зв`язку із чим слідчий ДБР ОСОБА_8 просив повідомляти про випадки перебування ОСОБА_6 в приміщенні КСУ орган досудового розслідування електронною поштою та поштовим зв`язком з відомостями щодо часу прибуття та часу вибуття, причини та мету перебування останнього в приміщенні КСУ, осіб з якими останній спілкувався та з приводу чого, інші відомості, які можуть мати значення для кримінального провадження.

Відповідним листом від 04.01.2021 року слідчий ДБР доручив КСУ здійснення відносно ОСОБА_6 оперативно-розшукових заходів, у зв`язку з чим слідчий ОСОБА_8 являється ініціатором незаконного впливу на ОСОБА_6 як Голову КСУ, з метою перешкоджання останньому у виконанні його обов`язків на вказаній посаді.

Так, 19.02.2024 року на адресу для листування ОСОБА_6 надійшов лист за підписом старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , в порядку ч. 6 ст. 284 КПК України, в додатку до якого міститься постанова про закриття кримінального провадження від 14.02.2024 року.

Сторона захисту з таким процесуальним рішенням слідчого не погоджується, вважає його незаконним, а постанову необґрунтованою та немотивованою, оскільки достатні підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

Представником ОСОБА_6 , у скарзі поданій 29.02.2024, в порядку п. 3 ч. 1 ч. 303 КПК України, до Шевченківського районного суду м. Києва наводилися належні та достатні, в своїй сукупності, доводи стосовно того, що винесена 14.02.2024 року слідчим ДБР постанова є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою, оскільки достатні підстави для закриття кримінального провадження № 0000016 від 11.01.2022 року відсутні, а зі змісту рішення слідчого абсолютно не вбачається, що органом досудового розслідування виконанні завдання кримінального провадження, зокрема, в частині повноти проведеного розслідування даного провадження, так як і не вбачається дотримання слідчим основних засад кримінального провадження закріплених у ст. 7 КПК України, зокрема, принципів верховенства права, законності та публічності.

Однак, слідчий суддя при винесенні оскаржуваної ухвали, з невідомих наразі причин, їх не сприйняв, та всупереч відсутності існування законної підстави для закриття кримінального провадження № 0000016, відмовив у задоволенні скарги представника ОСОБА_6 та не скасував незаконну, необгрунтовану та невмотивовану постанову слідчого від 14.02.2024 року.

Крім того, зі змісту постанови від 14.02.2024 року процесуальною підставою для закриття кримінального провадження №0000016 слідчим зазначено відсутність у діях слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Однак, слідчий взагалі не вказує у змісті своєї постанови, які ж саме відомості він безпосередньо оцінював, за результатами чого він прийшов до висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження. До того ж, положеннями ч. 1 ст. 94 КПК України чітко передбачено здійснення слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом оцінки доказів, а не відомостей.

Важливо, що у своєму процесуальному рішенні від 14.02.2024 слідчий не здійснює посилання на жодне джерело доказів визначене ч. 2 ст. 84 КПК України та на жодну проведену слідчу чи іншу процесуальну дію в рамках даного кримінального провадження.

Захисник стверджує, що необхідних та достатніх дій спрямованих на з`ясування обставин вчиненого кримінального правопорушення та перевірку фактів викладених у заяві ОСОБА_6 про злочин, а також спрямованих на забезпечення ефективності проведення досудового розслідування, всупереч вимогам ч. 5 ст. 38 КПК України, органом досудового розслідування здійснено так і не було.

При цьому, представник ОСОБА_6 вказував, що у своїй заяві ОСОБА_6 зазначав, що слідчий ОСОБА_8 при розслідуванні кримінального провадження явно вийшов за межі наданих йому кримінальним процесуальним законом повноважень слідчого, оскільки за відсутності відповідних правових підстав і процесуальних повноважень, вчинив дії направлені на умисне перешкоджання ОСОБА_6 у виконанні обов`язків Голови КСУ, шляхом організації здійснення відносно нього оперативно-розшукових заходів, проведення яких доручив КСУ.

Таким чином, у скарзі від 29.02.2024 року представник ОСОБА_9 неодноразово наголошував, що оскаржувана постанова від 14.02.2024 року не відповідає приписам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки не містить достатнього мотиву її винесення та його належного обґрунтування, з огляду на що процесуальне рішення слідчого є незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Орган досудового розслідування за ввесь період «розслідування» даного провадження, не провів необхідних та достатніх слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на повне та всебічне з`ясування дійсних обставин розслідуваного провадження, як того вимагають приписи ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 9, ст. 25, ч. 5 ст. 38 КПК України, з метою отримання достатнього обсягу доказів для встановлення об`єктивної істини у справі. Прокурор, як процесуальний керівник у провадженні, в силу приписів ст. 36 КПК України, жодних заходів спрямованих на забезпечення повноти та ефективності даного провадження так само не вжив. Така пасивність та відкрите небажання органу досудового розслідування проводити досудове розслідування даного кримінального провадження, в комплексі з відсутністю здійснення належного процесуального контролю, з метою забезпечення його всебічного, повного та ефективного здійснення, з боку органу прокуратури, зумовило винесення необґрунтованої постанови про закриття кримінального провадження, що фактично позбавляє особу захисту від вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, що є власне одним із завдань кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 2 КПК України. Однак, такі доводи представника ОСОБА_9 та їх обґрунтування, безпідставно залишені слідчим суддею поза увагою, що проявилося у винесенні 08.04.2024 року рішення про відмову у задоволенні скарги від 29.02.2024 року та залишення в силі незаконної, необгрунтованої та невмотивованої постанови слідчого від 14.02.2024 року, яка не відповідає приписам н. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, а також безпідставного закриття кримінального провадження, принцип повноти та всебічності розслідування у якому дотримано так і не було, всупереч приписам ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 9 КПК України), а всі передбачені кримінальним процесуальним законом заходи, всупереч вимогам ч. 1 ст. 28, ч. 5 ст. 38 КПК України, так і не вжито.

У своїх доповненнях сторона захисту стверджує, що слідчий суддя при постановленій оскаржуваної ухвали допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що з огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали від 08.04.2024 року. Висновки слідчого судді стосовно того, що постанова про закриття кримінального провадження від 14.02.2024 року є законною та вмотивованою не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи. Оцінка доводів представника ОСОБА_6 в цій частині судом не здійснювалася, всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, мотиви їх неврахування в оскаржуваній ухвалі не наведено, що додатково свідчить про невмотивованість ухвали від 08.04.2024 року. Досудове розслідування кримінального провадження № 0000016 здійснено без дотримання вимог ст.ст. 9, 25 КПК України щодо повноти та всебічності його проведення, всі заходи передбачені кримінальним процесуальним законом для забезпечення ефективності його здійснення органом досудового розслідування вжито не було, всупереч положень ч. 5 ст. 38 КПК України. Загалом за 14 місяців досудового розслідування слідство не спромоглося допитати заявника, посилаючись на перебування його за кордоном, ігноруючи прохання представника ОСОБА_6 здійснити такий допит в порядку ст. 567 КПК України, що відкрито демонструє відсутність бажання забезпечити проведення повного досудового розслідування та всебічно дослідити його обставин, що відповідно свідчить про однобічний підхід до його здійснення. До того ж, наявність у особи процесуального статусу у іншому кримінальному провадженні не може нівелювати дотримання її прав у даному кримінальному провадженні в частині можливості застосування таких заходів передбаченим кримінальним процесуальним законом для її допиту як міжнародна правова допомога (здійснення допиту в порядку ст. 567 КІІК України).

Крім того, 09.09.2024 на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від прокурора у кримінальному провадженні

ОСОБА_10 запереченнях на апеляційну скаргу прокурор зазначає, що відповідно до змісту листа слідчого ДБР ОСОБА_8 від 04.01.2021 № 10-8-01-76, останній не містить імперативних вимог, а отже не може кваліфікуватися як елемент впливу на ОСОБА_6 . Зазначені у листі дії, про які ОСОБА_8 просив Конституційний Суд України, мають характер збирання доказів про поведінку підозрюваного і не спрямовані на штучне обмеження або унеможливлення виконання ОСОБА_6 його повноважень з урахуванням відсторонення останнього від посади судді Конституційного Суду України на 2 місяці Указом Президента України від 29.12.2020 № 607/2020. Подальше скасування вказаного Указу Президента України рішенням Верховного Суду не змінює тієї обставини, що на момент складання та направлення ОСОБА_8 листа від 04.01.2021 № 10-8-01-76 цей Указ був чинним і в силу прямої норми ч. 3 ст. 106 Конституції України був обов`язковим до виконання на території України.

Крім того, прокурор зазначає, що інші доводи скарги зводяться до суб`єктивної переоцінки змісту вказаного листа від 04.01.2021 № 10-8-01-76 та посилань на незаконність Указу Президента України від 29.12.2020 № 607/2022, оцінка якого не належить до компетенції слідчого.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження є вмотивованою, а її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Крім того, прокурор просить провести розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Заслухавши суддю доповідача,

пояснення ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,

вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до положень ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

З матеріалів провадження убачається, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 11.01.2022, зареєстрованого на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.08.2021, якою зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_6 від 04.02.2021 про вчинення кримінального правопорушення.

За результатами проведення досудового розслідування старшим слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 14.02.2024 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000016 від 11.01.2022 у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 344 КК України.

З указаної постанови старшого слідчого убачається, що ОСОБА_8 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002990 від 02.04.2013 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 384 та ст. 386 КК України. На підставі поданого в межах вказаного кримінального провадження клопотання в.о. Генерального прокурора на підставі ч. 3 ст. 154 КПК України Указом Президента України від 29.12.2020 № 607/2020 «Про відсторонення від посади судді Конституційного Суду України» відсторонено ОСОБА_6 від посади судді Конституційного Суду України строком на два місяці, тобто до 28.02.2021. Листом ДБР за підписом ОСОБА_8 від 04.01.2021 вих. № 10-8-01-76 належним чином завірену копію вказаного Указу Президента України направлено до Конституційного Суду України з метою забезпечення організації його виконання. Крім того, в листі міститься прохання до Конституційного Суду України як до органу, на який покладається виконання вищевказаного Указу Президента України, про інформування слідчого про можливі дії підозрюваного ОСОБА_6 , які можуть бути спрямовані або розцінені як порушення заходу забезпечення кримінального провадження, запровадженого цим Указом.

Слідчий ДБР ОСОБА_8 надсилаючи на адресу Конституційного Суду України листом ДБР від 04.01.2021 вих. №10-8-01-76 належним чином завірену копію вказаного Указу Президента України, та повідомляючи про необхідність інформування слідчого про можливі дії підозрюваного ОСОБА_6 , які можуть бути спрямовані або розцінені як порушення заходу забезпечення кримінального провадження, запровадженого цим Указом, не вийшов за межі наданих йому повноважень. Вказане виключає таку ознаку дії в об`єктивній стороні вчиненого, як незаконність.

Крім того, діями ОСОБА_8 не було і не могло бути заподіяну шкоду встановленому порядку здійсненню повноважень Головою Конституційного Суду України, оскільки на момент направлення листа від 04.01.2021 вих. № 10-8-01-76 ОСОБА_6 було відсторонено від посади Указом Президента України від 29.12.2020 № 607/2020 «Про відсторонення від посади судді Конституційного Суду України», який на момент складання та направлення ОСОБА_12 листа від 04.01.2021 № 10-8-01-76 набрав чинності.

Також, слідчий зазначає, що під час досудового розслідування не встановлено будь-яких ознак, які б свідчили про наявність умислу та мети у ОСОБА_8 перешкодити виконанню ОСОБА_6 , службових обов`язків або добитися прийняття незаконних рішень. Так, на адресу Конституційного Суду України слідчим скеровано належним чином завірену копію чинного Указу Президента України, який на той час не був ані оскаржений, ані скасований. Відповідно до принципу правової визначеності нормативно-правові акти та акти індивідуальної дії, прийняті у встановленому законом порядку, мають юридичну силу та обов`язкові для виконання до моменту їх скасування або припинення їх дії. Тобто слідчий ОСОБА_8 на момент направлення листа від 04.01.2021 № 10-8-01-76 з належним чином завіреною копією вказаного Указу Президента України обґрунтовано не вбачав у своїх діях суспільної небезпечності, а також настання суспільно небезпечних наслідків у формі унеможливлення або істотного утруднення виконання своїх обов`язків Головою Конституційного Суду України, та не бажав настання таких наслідків, адже його дії були спрямовані на забезпечення виконання чинного на той момент Указу Президента України, яким ОСОБА_6 було відсторонено від займаної посади судді Конституційного Суду України.

На підставі наведеного, слідчий прийшов до обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_8 пов`язаних з направленням листа від 04.01.2021 вих. № 10-8-01-76 на адресу Конституційного Суду України відсутні об`єкт злочину, передбаченого ст. 344 КК України, діяння, як ознака об`єктивної сторони цього злочину, умисел та мета як ознаки суб`єктивної сторони.

На погоджуючись з вказаним рішенням слідчого адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , подала скаргу до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва на постанову старшого слідчого ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 14.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000016 від 11.01.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 344 КК України.

За результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя місцевого суду, керуючись вимогами ст. 307 КПК України, постановив ухвалу про залишення без задоволення скарги, яка за своїм змістом відповідає вимогам закону та не суперечить обставинам, які були встановлені під час розгляду скарги.

Висновки слідчого судді про відсутність підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтуються, як на доказах, які містяться в матеріалах закритого кримінального провадження, так і на обставинах, встановлених в судовому засіданні, та відповідають нормам матеріального і процесуального права, якими повинен керуватись слідчий суддя.

Відповідно до досліджених матеріалів закритого кримінального провадження під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 11.01.2022 було проведено всі можливі та достатні процесуальні дії для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, було проведено допит слідчого ОСОБА_8 , в діях якого, на думку заявника ОСОБА_6 , вбачались ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 344 КК України, витребувано лист слідчого ДБР ОСОБА_8 за вих. № 10-8-01-76 від 04.01.2021, який був скерований останнім до Конституційного Суду України, разом з тим з огляду на введений в країні воєнний стан та перебування заявника за кордоном, допит останнього проведено не було.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що та обставина, що у подальшому, а саме 13.12.2022 рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду було визнано протиправним та скасовано Указ Президента України №670/2020 не може беззаперечно вказувати на незаконність дій слідчого 04.01.2021, спрямованих на забезпечення завдань кримінального провадження.

Крім того, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону є висновок слідчого судді про те, що посилання адвоката на необхідність скасування постанови виключно з підстави, що не було проведено допит заявника ОСОБА_6 , є неспроможним. Так, не проведення слідчим допиту заявника ОСОБА_6 , у зв`язку з позбавленням можливості провести допит заявника, що знайшло своє відображення у оскаржуваному рішенні слідчого судді, не свідчить про наявність у цьому кримінальному провадженні таких суттєвих недоліків, які спростовували висновки про відсутність складу кримінального правопорушення, та саме по собі може бути підставою для скасування постанови старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_13 від 14.02.2024 з огляду на відсутність для цього інших підстав.

Доводи апелянта на те, що посилаючись на ухвалу Подільського районного суду міста Києва, слідчий суддя з невідомих причин не враховує рішення суду Республіки Австрії про відмову в екстрадиції ОСОБА_6 , яке долучено в судовому засіданні представником останнього, що в свою чергу призвело до порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, не є такими, що суттєво впливають на правильність рішення слідчого судді та можуть бути беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Крім того, стверджуючи про необхідність допиту заявника, адвокат ні в скарзі, ні в апеляційній скарзі з доповненнями не розкриває, яким чином вони можуть вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 344 КК України, матеріали якого при цьому свідчать про те, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000016 слідчим було вжито всіх заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. При цьому адвокатом не конкретизовано, яким чином, в даному конкретному випадку, допит заявника підтверджує наявність в діях слідчого ДБР ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 344 КК України.

Також, колегія суддів зважає на те, що як слідує з матеріалів провадження та враховано слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення, в рамках даного кримінального провадження слідчим неодноразово виносилися рішення про закриття кримінального провадження, які були скасовані слідчими суддями, разом з тим, при винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчим ГСУ ДБР ОСОБА_7 від 14.02.2024 враховані попередні зауваження, які були зазначені у судових рішеннях і такі недоліки були усунені.

Так, вивчивши матеріали закритого кримінального провадження та проаналізувавши зібрані під час досудового розслідування докази, у тому числі, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя дійшов до обґрунтованих висновків про законність закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 344 КК України, а також про те, що доводи скаржника в частині неповноти постанови про закриття кримінального провадження є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність посилання у постанові слідчого на будь-яку слідчу дію, яка мала б бути проведена для встановлення обставин кримінального провадження, то, на переконання колегії суддів, чинний КПК України не містить норм, які б передбачали обов`язкове проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, за наявності вже існуючих та достатніх даних для висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, що за вказаних умов свідчить про процесуальну недоречність таких дій.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя, розглядаючи дану скаргу по суті, не з`ясував всі обставини, не дослідив наявні в матеріалах досудового розслідування докази, помилково погоджуючись з висновками, які зазначив в оскаржуваній постанові слідчий, а тому і прийняв незаконне та не справедливе рішення є безпідставними, оскільки, як убачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя з`ясував обставини закритого кримінального провадження та, оцінивши зібрані слідчим докази, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Інші доводи, які викладені в апеляційній скарзі з доповненнями, не спростовують правильність висновків слідчого судді.

При цьому слідчий суддя у своїй ухвалі обґрунтував висновки щодо підстав відмови у задоволенні скарги представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження з посиланням на встановлені досудовим розслідуванням обставини та норми закону, отже рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим та вмотивованим, відтак підстав для скасування такого рішення немає.

На підставі наведеного, апеляційну скаргу з доповненнями представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08.04.2024 - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року, якою залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 , на постанову старшого слідчого ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 14.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000016 від 11.01.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 344 КК України - залишити без змін.

Судді ________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3