Справа № 190/2422/24
Провадження №1-в/190/406/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника установи - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.П`ятихатки справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія №122»,

про приведення вироку у відповідність до нового закону,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить вирішити питання щодо звільнення його від кримінальної відповідальності і від відбування покарання за вироком Вільнянського районного суду від 24.11.2023 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

Представник Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» просив вирішити клопотання засудженого на розсуд суду.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив привести вирок у відповідність до вимог діючого законодавства.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що він відбуває покарання за вироком суду в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», що надає П`ятихатському районному суду право розглянути подане ним клопотання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Приморського районного суду Запорізької області від 30.09.2020 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з встановленням іспитового строку на 2 роки. Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_5 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на суму 348 грн. 00 коп. та 243,20 грн. Подія злочину відбулася 01.07.2020 та 02.07.2020 року.

Згідно вироку Приморського районного суду Запорізької області від 21.10.2021 року, ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 30.09.2020 року і остаточно призначити покарання у вигляді трьох років 1 місяця позбавлення волі. Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_5 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на суму 436,99 грн. та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_7 на суму 2541,83 грн. і ОСОБА_8 на суму 1981,00 грн. Події злочинів відбулися у період з 09.07.2021 року по 06.09.2021 року.

Згідно вироку Приморського районного суду Запорізької області від 27.01.2022 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.190, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 21.10.2021 року і остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбуття покарання час тримання під вартою із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, починаючи з 08.11.2021 року. Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_5 вчинив: заволодіння чужим майном шляхом обману (шайхрайство), вчинене повторно, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 2400,00 грн.; таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, поєднані з проникненням у житло та інше приміщення, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 1450 грн., потерпілому ОСОБА_9 на суму 4075,10 грн.; носіння, зберігання, придбання, бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Події злочинів відбулися з 05.09.2021 року по 25.10.2021 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17.05.2023 року вирок Приморського районного суду Запорізької області від 27.01.2022 року в частині визнання винуватим ОСОБА_5 , за ч.1 ст.263 КК України , скасовано та призначити в цій частині новий розгляд провадження в суді першої інстанці. Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

Згідно вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.11.2023 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.263 ч.4 ст.70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. В строк покарання зарахувати покарання, відбуте частково за вироком суду від 27.01.2022 року з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 17.05.2023 року за правилами , передбаченими в ст.72 КК України. Вирок набрав законної сили 26.12.2023 року.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст.190, ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2020 року, ця сума становила 2102 грн., станом на 01.01.2021 року, ця сума становила 2270,00 рн.

Отже враховуючи, що ОСОБА_5 згідно вироку Приморського районного суду Запорізької області від 30.09.2020 року заподіяв матеріальної шкоди потерпілій на суму, що є меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, він підлягає звільненню від покарання за даним вироком на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Також, згідно вироку Приморського районного суду Запорізької області від 21.10.2021 року завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_8 та ТОВ «РУШ» на суму, що є меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, він підлягає звільненню від покарання за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України.

При цьому, ОСОБА_5 згідно вироку Приморського районного суду Запорізької області від 21.10.2021 року завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на суму, що значно більша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки (2270,00 грн.), відтак вчинене ним діяння є кримінально караним.

Враховуючи, що згідно вироку Приморського районного суду Запорізької області від 27.01.2022 року ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 на суму 2400 гривень та 4075 грн. 10 коп., що значно більша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки (2270,00 грн.), відтак вчинені ним діяння за ч.2 ст.190 та ч.3 ст.185 КК України, є кримінально караними.

Варто зазначити, що Закон України №3886-ІХ не застосовується до злочинів, кримінальна відповідальність за які передбачена ст.263 КК України за ознаками: носіння, зберігання, придбання, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_5 є таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо декриміналізації його діяння за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.11.2023 року, - відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 30.09.2020 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного йому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 21.10.2021 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 21.10.2021 року, - за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Покарання, призначене за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.11.2023 року, залишити без змін.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1