Справа №601/2314/24
Провадження № 1-кп/601/206/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000211 від 07 травня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Горянка Кременецького району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого водієм в ТОВ «Кременецьке молоко», раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

07 травня 2024 року близько 11 години 45 хвилин водій ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем марки «АЦ ГАЗ-3307», р.н. НОМЕР_1 по вул. Лосятинській в м. Почаєві Кременецького району Тернопільської області в напрямку до вул. Радивилівської зі швидкістю 40…50 км/год.

У цей час, попереду автомобіля «АЦ ГАЗ-3307», р.н. НОМЕР_1 , смугою руху по вул. Лосятинській в м. Почаєві в напрямку до вул. Радивилівської рухався велосипедист ОСОБА_6 зі швидкістю 12…16 км/год. Рухаючись у вказаному напрямку та під`їжджаючи до перехрестя вул. Лосятинська - вул. Ярослава Мудрого, що в м. Почаєві, велосипедист ОСОБА_6 , в порушення вимог п.10.1 ПДР, розпочав здійснювати маневр повороту ліворуч на вул. Ярослава Мудрого, сигналізуючи про це підняттям лівої руки в сторону.

Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_3 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями, а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-Х11 від 30.06.1993, із змінами та доповненнями, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху водій ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та, рухаючись по вул. Лосятинській в м. Почаєві в напрямку до вул. Радивилівської, під`їжджаючи до перехрестя вул. Лосятинська - вул. Ярослава Мудрого, що в м. Почаєві, водій ОСОБА_3 в порушення вимог п. 12.3 ПДР, виявивши попереду себе велосипедиста ОСОБА_6 , що здійснював маневр повороту ліворуч, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, а допустив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля «АЦ ГАЗ-3307», р.н. НОМЕР_1 на велосипедиста.

Унаслідок наїзду транспортним засобом ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, з крововиливами у речовину мозку та під оболонки мозку, котра супроводжувалася частковим тромбозом синусів твердої мозкової оболонки. Подальший перебіг травми голови призвів до компресії речовини головного мозку із вклиненням його стовбуру у великий потиличний отвір. Останнє і обумовило летальне порушення життєво важливих функцій організму, що призвело до смерті ОСОБА_6 07.05.2024 близько 19 год. 30 хв. в приміщенні КНП «Кременецька опорна лікарня» КМР.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_6 .

Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю та пояснив, що у травні 2024 року близько 12 години він, керуючи технічно справним автомобілем «АЦ ГАЗ-3307», р.н. НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною автодороги по вул. Лосятинській в м. Почаєві Кременецького району Тернопільської області в напрямку до вул. Радивилівської зі швидкістю 40…50 км/год. У цей час в попутному напрямку рухався велосипедист ОСОБА_6 , який на відстані 5-6 метрів від нього почав повертати ліворуч. Оскільки відстань до велосипедиста була мала то він не зміг уникнути наїзду на потерпілого і наїхав на нього передньою правою частиною керованого ним автомобіля. Від отриманих травм ОСОБА_6 помер у лікарні.

При призначенні покарання просить врахувати, що він відшкодував потерпілій всі витрати, вибачився та не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки він втратить роботу.

Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності, об`єктивні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його пенсійний вік, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, який по місцю проживання та роботи характеризується позитивно та обставини, що пом`якшують покарання, зокрема - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування шкоди.

Водночас, суд враховує і думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання із застосуванням ст.75 КК України, оскільки обвинувачений відшкодував у повному обсязі шкоду, спричинену ДТП.

Суд також враховує, що на момент вчинення ДТП обвинувачений у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, є водієм ТОВ «Кременецьке молоко», яке віднесено до критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період та на підприємстві відсутня можливість заміни обвинуваченого іншим водієм, а тому суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити основне покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк, і не вбачає підстав для необхідності призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, суд, враховуючи об`єктивні обставини кримінального провадження та сукупність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих його, позитивні дані про особу обвинуваченого, думку потерпілої, приходить до висновку, що є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з покладенням у період його дії передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, оскільки обвинувачений може бути перевихований без ізоляції від суспільства.

На переконання суду, таке покарання обвинуваченому з огляду на вимоги статей 50, 65 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній його меті як заходу примусу та за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

У кримінальному провадженні прокурором Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради подано позов до ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 7546.06 грн.

Обвинувачений позов визнав у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно із вимогами статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.5 ст.128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи вказаний цивільний позов, беручи до уваги його визнання обвинуваченим, суд із врахуванням вимог ст.1206 ЦК України, ст.128 КПК України, приходить до висновку, що його слід задовольнити у повному обсязі.

У кримінальному провадженні є судові витрати за проведені судові експертизи, які слід стягнути із обвинуваченого в користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 349, 368, 374, 376, 392, 393, 394, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради до ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 7546,06 грн. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_6 в сумі 7026 (сім тисяч двадцять шість) гривень 94 копійки, які перерахувати в дохід державного бюджету на рахунок: НОМЕР_2 , , отримувач ГУК у м.Києві/Шевченківський р-н/24060300, банк отримувача - Казначейство України, код класифікації доходів бюджету «Інші надходження», витрати на лікування ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Кременецької міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення у лікувальному закладі комунальному некомерційному підприємстві «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради в сумі 519 (п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 12 копійок, які перерахувати в дохід місцевого бюджету за наступними реквізитами: р/р №UA0019775 Державна казначейська служба України, ГУК у Тернопільській області /тг м.Кременець/ 24060300, , призначення платежу: інші призначення.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-24/5932-ІТ від 03.06.2024 в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 коп; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-24/5933-ІТ від 06.06.2024 в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 коп; судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/120-24/5922-ІТ від 12.06.2024 в розмірі 5300 (п`ять тисяч триста) гривень 96 коп; судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/120-24/6669-ФП в розмірі 6815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 52 коп; судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/120-24/6668-ФП від 10.06.2024 в розмірі 5300 (п`ять тисяч триста) гривень 96 коп; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-24/7065-ІТ від 07.06.2024 в розмірі 5300 (п`ять тисяч триста) гривень 96 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Учасникам судового провадження вручається повний текст вироку в день його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий