Справа № 523/6327/19
Номер провадження:1-кп/521/254/24
У Х В А Л А

06 серпня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний судом м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, в залі суду м. Одеси, кримінальне провадження № 0000660 від 07.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_12 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, у відношенні ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353 КК України, у відношенні ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187 КК України, ст.357 КК України у відношенні ОСОБА_13 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Малиновському районному суді м. Одеси, в складі колегії суддів, перебуває кримінальне провадження № 0000660 від 07.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_12 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, у відношенні ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 353 КК України, у відношенні ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187 КК України, ст.357 КК України у відношенні ОСОБА_13 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 146 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відповідні клопотання були направлені прокурором до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та ДУ «Одеська виправна колонія (№14)», для вручення обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, вважав ризики відсутніми, зауважив що обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку захисника

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думу захисника.

Захисник ОСОБА_14 підтримав думку своїх колег-адвокатів.

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши клопотання прокурора, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжних заходів стосовно обвинувачених.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_12 запобіжного заходу на домашній арешт суд зазначає наступне.

Захисник зауважив, що обвинувачений має постійне місце проживання, має дружину (цивільну), до затримання мав заробіток в результаті підприємницької діяльності. Крім цього захисник зазначає, що обвинувачений потребує якісного медичного лікування внаслідок загострення хронічних захворювань та має матір-інваліда, яка потребує стороннього догляду. ОСОБА_12 тримається під вартою вже тривалий час, а отже втікати не має сенсу.

Аргументи сторони захисту про відсутність ризику спроби ОСОБА_12 переховуватися від суду є непереконливими.

Крім того, потерпілі та свідки у вказаному кримінальному провадженні ще не були допитані судом безпосередньо в судовому засіданні, а отже суд не виключає можливості викликання у обвинуваченого ОСОБА_12 активних дій щодо впливу, зокрема, на потерпілих та свідків, з метою спотворення їх показань в суді задля уникнення кримінальної відповідальності.

Соціальні зв`язки обвинуваченого суд безумовно враховує, але наявність місця проживання не є стримуючи фактором, який би спростував існування ризиків можливого вчинення обвинуваченим спроб ухилення від суду, здійснення тиску на інших учасників судового провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що на підставі наданих суду матеріалів кримінального провадження, обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, на даний час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки вони не зможуть запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони об`єктивно існують.

Відомостей щодо неможливості утримання ОСОБА_12 під вартою матеріали справи не містять.

ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , обвинувачуються, у скоєнні злочинів, які, в тому числі, відносяться до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів. Потерпілі та свідки по даному кримінальному правопорушенні ще не допитувались, письмові докази не досліджувалися.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням обставин даної конкретної справи, тривалість тримання обвинувачених під вартою є розумною з урахуванням особливостей розгляду вказаного кримінального провадження та в даному випадку інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтересу забезпечення права на свободу.

Все вищевикладене свідчить, що тяжкість покарання ще може свідчити про те, що ризик переховування обвинувачених від суду на теперішній час не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК).

Крім того, суд встановлює наявність іншого ризику скоєння іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК).

Вказаний ризик підтверджується наявністю судимостей за умисні злочини.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Також, при прийнятті рішення про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує і інші обставини відносно них, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан їх здоров`я; ступень міцності соціальних зв`язків ; майновий стан; розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачуються.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим та обмеження їх конституційних прав, в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні злочину, який вчинений із застосуванням насильства (розбій), суд вважає за можливе не визначати обвинуваченим розмір застави у кримінальному провадженні.

Щодо клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_11 суд зазначає наступне.

Так, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.2020 обвинуваченому ОСОБА_11 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Дія відповідного запобіжного заходу зобов`язує обвинуваченого ОСОБА_11 дотримуватись відповідної процесуальної поведінки, зокрема, перебувати за місцем проживання у період з 23.00 год. по 06.00 год. наступної доби, з`являтись до суду за кожним викликом, не перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, а також повинна стримувати обвинуваченого від будь-яких протиправних дій, та дій, що будуть спрямовані на перешкоджання судовому розгляду та виконанню завдань кримінального провадження.

Разом з цим встановлено, що 20.11.2021 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 11,12 ч. 2 ст.115 КК України, у закінченому замаху наумисне вбивство, вчинене на замовлення, за попередньою змовою групою осіб.

На даний час вказана справа розглядається в Малиновському районному суді м. Одеси.

Тобто ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, об`єктивно підтверджений та його вагомість не може залишатися поза увагою, так як залишення ОСОБА_11 на свободі без суворого та дієвого важелю впливу на його процесуальну поведінку, призвело до причетності ОСОБА_11 до нового кримінального правопорушення.

Таким чином, запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Вказані обставини створюють ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що і у подальшому обвинувачений може вчинити ще нове кримінальне правопорушення.

Крім того, існує ризик того, що обвинувачений може незаконного впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні з метою примусити їх не свідчити у суді або змінити свої покази у подальшому, впливати на інших співучасників, які його викривають.

Також, тяжкість кримінальних правопорушень свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності цієї особи, дозволяє спрогнозувати з достатньо високою імовірністю його поведінку, більш того, за вчинення вищевказаних злочинів передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, що свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання визначеним законодавством ризикам, зокрема вчинити нове кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_11 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжкими та особливо тяжкими.

Тобто, той факт, що будь-яких висновків з попередньої судимості ОСОБА_11 не зроблено, під час перебування справи в суді відносно нього, знов вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи під запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, тобто ризик вчинення нових злочинів повністю підтверджений.

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний/обвинувачений не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, характеру інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_11 для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надає можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26.06.1991).

Поряд з цим положеннями п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 та обмеження його конституційних прав, в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину, який вчинений із застосуванням насильства (розбій), суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177,183, 201, 331, 372 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

В клопотанні захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів до 04.10.2024 року, включно, в ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» .

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 днів до 04.10.2024 року, включно, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 60 днів, до 04.10.2024 року, включно, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Не визначати обвинуваченим розмір застави.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» та ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_15 Засядьвовк

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_16 Непорада