Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2024 року м. Рівне

Справа № 556/2193/24

Провадження № 11-кп/4815/603/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 серпня 2024 року у справі за клопотанням начальника ДУ "Полицька ВК (№76)" ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого,

засудженого вироком Кіровського районного суду міста Астрахані російської федерації від 23.08.2017 року за статтями 30 ч.3, 228-1 ч. 4 п. «г», 30 ч.3, 228-1 ч.5, 69 ч.2 КК російської федерації до 16 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 26.02.2016 року по 22.08.2017 включно.

31.08.2018 року ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області приведено у відповідність із законодавством України вирок Кіровського районного суду міста Астрахань від 23.08.2017 року. Вважається засудженим за статтями 15 ч.2, 307 ч.2, 15 ч.2, 307 ч.3, 70 КК України до 16 років позбавлення волі. Зараховано час тримання під вартою з 26.02.2016 року по 22.08.2017 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28.11.2019 року ухвалу Марганецького міського суду від 31.08.2018 року змінено. Вважається засудженим за статтями 15 ч.2, 307 ч.2, 15 ч.2, 307 ч.3, 70 КК України до 15 років позбавлення волі. В решті ухвалу залишено без змін,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 серпня 2024 року задоволено клопотання начальника ДУ "Полицька ВК (№76)" та заміненозасудженому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким на пробаційний нагляд строком на 4 роки 10 місяців 05 днів.

На підставі ст.59-1 КК України встановлено засудженому ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 у виді пробаційного нагляду ухвалено рахувати з дня постановки на облік органом з питань пробації.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 вважає рішення суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що при прийнятті рішення місцевим судом взято до уваги лише позитивну характеристику засудженого, однак не враховано те, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.02.2016 року, за час відбування покарання заохочувався 4 рази, які почав отримувати лише з 2023 року, до цього часу не був працевлаштований та характеризувався негативно протягом 7 років, що підтверджується наявністю 5-ти дисциплінарних стягнень.

Наголошує, що засуджений упродовж всього строку відбування покарання бажання навчатися та отримати професійно-технічну освіту за 6 спеціальностями при Полицькому навчальному центрі №76 не виявляв, участь у самодіяльних організаціях не приймав, систематично допускав порушення режимних вимог розпорядку дня установи, що, на думку прокурора, свідчить про небажання засудженого ставати на шлях виправлення. Вважає, що заміна судом значного терміну невідбутого покарання у виді позбавлення волі (4 роки 10 місяців 5 днів) набагато м`якшим покаранням, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, вказує на ризик недосягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України.

Просить скасувати ухвалу суду від 28 серпня 2024 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання адміністрації установи про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким пробаційним наглядом в межах строків невідбутої частини покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку засудженого, який просив залишити рішення місцевого суду без зміни, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Відповідно до абз.15 ч.1 ст.107 КВК України, засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України: звертатися до адміністрації з проханням внести подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання чи щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Частиною першої статті 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Одночасно законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

У п.п.2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався.

З матеріалі провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Кіровського районного суду міста Астрахані російської федерації від 23.08.2017 року за статтями 30 ч.3, 228-1 ч. 4 п. «г», 30 ч.3, 228-1 ч.5, 69 ч.2 КК російської федерації до 16 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 26.02.2016 року по 22.08.2017 включно. Після приведення вироку у відповідність із законодавством України, останній вважається засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307, ч.2 ст.15, ч.3 ст.307, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 23.08.2017 року, кінець строку 03.07.2029 року.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що засуджений ОСОБА_6 в установі відбування покарання характеризується позитивно та вину у скоєному злочині визнає.

Однак, на думку колегії суддів, місцевим судом не враховано, що останній почав отримувати заходи заохочення лише з січня 2023 року, тобто перед відбуттям необхідної частини покарання для застосування ст.82 КК України, хоча у місцях позбавлення волі перебуває з 2016 року. Також не взято до уваги те, що хоч згідно оцінки ризику вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення, ризик встановлено як «низький», однак ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як «середній».

Крім того, згідно матеріалів справи, засуджений з 21.06.2024 року працює на підприємстві ПрАТ «Рафалівський кар`єр» водієм автомобіля Белаз. Однак відомості щодо його працевлаштування в період з 2017 року по 2024 рік в справі відсутні, що свідчить про те, що доводи прокурора про передчасність заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є обґрунтованими.

Наявність у засудженого заохочень з боку адміністрації установи, як і відбуття ним встановленої законом частини строку покарання, не можуть слугувати безумовними підставами для заміни покарання більш м`яким. При цьому колегія суддів враховує, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про особу засудженого, його поведінку за весь період перебування у виправній колонії, а наведені адміністрацією установи та засудженим доводи про наявність підстав для застосування до нього положень ст.82 КК України у своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Дані обставини в їх сукупності вказують на те, що зміни в поведінці засудженого мають нетривалий характер та лише розпочалися, тому апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що засуджений вже довів своє виправлення та заслуговує на даний час на заміну покарання більш м`яким, ніж було визначено вироком суду.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно замінив засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання на пробаційний нагляд, чим неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 серпня 2024 року скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання начальника ДУ "Полицька ВК (№76)" ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у виді пробаційного нагляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3