Справа № 632/975/24
провадження № 1-кп/632/129/24

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 21 лютого 2024 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлоград Дніпропетровської області, має неповну середню освіту, не одружений, інвалідності немає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час відбуває покарання у ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)», раніше судимий:

-12 жовтня 2023 року за вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 4

ст. 186 КК України до 07 років позбавлення волі,

якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення -злочину, передбаченого ст. 391 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та за порушення режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, за таких обставин.

Так, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 , засуджений 12 жовтня 2023 року за вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 186 КК України до 07 років позбавлення волі. Із 11 грудня 2023 року відбуває покарання в державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)».

По прибуттю у вищевказану виправну колонію, 11 грудня 2023 року начальником сектору для тримання осіб, узятих під варту начальником відділення СПС капітаном внутрішньої служби ОСОБА_5 обвинуваченому-засудженому ОСОБА_3 роз`яснені під підпис його права і обов`язки засудженого, відповідно до ст. ст. 103, 107, 110, 113, 133 КВК України. Також, останнього попереджено про відповідальність за їх порушення, а також під підпис роз`яснені вимоги ст. ст. 391, 392, 393 КК України.

За час відбування покарання в місцях позбавлення волі обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 систематично та злісно порушував встановлений режим відбування покарання, у зв`язку з чим має 10 дисциплінарних стягнень, з яких: 2 попередження, 2 догани, 2 суворі догани, 3 рази поміщався до дисциплінарного ізолятору та 1 раз переводився до приміщення камерного типу строком на 1 місяць на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківській області від 17 січня 2024 року - за невиконання встановлених законодавством вимог представника адміністрації установи виконання покарань.

Разом з цим, після відбуття вищенаведеного стягнення, обвинувачений -засуджений ОСОБА_3 продовжив порушувати встановлений режим відбуття покарання, у зв`язку з чим, постановою начальника державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» від 14 лютого 2024 № 18, за невиконання встановлених законодавством вимог персоналу установи, неввічливе ставлення по відношенню до представників адміністрації установи виконання покарань, вживання нецензурних та жаргонних слів, до обвинуваченого- засудженого ОСОБА_3 застосовано стягнення у виді переведення до дисциплінарного ізолятора установи на строк 14 діб.

Перебуваючи в ДІЗО, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 , відповідно до пунктів 3.4, 3.5 додатку 20 пункту 2 розділу ХVIІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 (далі Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань), яким передбачено, що прибирання камер ДІЗО проводиться засудженими, які в них тримаються, почергово за графіком, згідно із графіком чергувань по камерах засуджених, які утримуються у ДІЗО та ПКТ, затверджений виконуючим обов`язки начальника державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)», повинен був 19, 20 та 21 лютого 2024 року здійснити прибирання в камері ДІЗО № 4, а також відповідно до додатку № 20 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (пункт 2 розділу XVIII), здійснювати прибирання прогулянкового дворику № 1.

19 лютого 2024 року о 10-05 год обвинувачений -засуджений ОСОБА_3 будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та за порушенням вимог режиму відбування покарання протягом року була піддана стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, закінчив прогулянку у прогулянковому дворику № 1 дисциплінарного ізолятора державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)». Оскільки вказаний дворик потребував прибирання, цього ж дня без відриву у часі, начальником відділення СПС державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , який є представником адміністрації установи виконання покарань (відповідно до наказу начальника вказаної установи від 02вересня 2019 року за №132/ОС-19 призначений на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи),та відповідно до п. 2.5 посадової інструкції начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи від 01червня 2023 року № 10/5-29 наділений правом вимагати виконання засудженими встановленого в установі розпорядку дня та дотримання режиму відбування покарання, та в силу свого посадового становища має право пред`являти таку вимогу, висловив обвинуваченому -засудженому ОСОБА_3 законну вимогу приступити до виконання обов`язку чергового камери з прибирання вказаного прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора, у якому обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 здійснював прогулянку один, та який останній зобов`язаний прибирати, відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 КВК України, п. 2 розділ XVIII, абз. 15 п. 6 розділу XXІ та п. п. 3.4, 3.5 додатку 20 (п. 2 розд. XVIII) Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, а також графіку чергувань по камерах засуджених, які утримуються у ДІЗО та ПКТ, затвердженого виконуючим обов`язки начальника державної установи «Первомайська виправна колонія» (№ 117)», з якими обвинувачений-засуджений був ознайомлений.

При цьому, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 мав реальну можливість виконати вказаний обов`язок, оскільки мав задовільний стан здоров`я, був взутий та вдягнений по сезону і забезпечений необхідним інвентарем.

Незважаючи на вказану законну вимогу представника адміністрації установи ОСОБА_6 , обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про свій обов`язок провести прибирання прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора № 1 після прогулянки у ньому, усвідомлюючи законність висунутої вимоги представника адміністрації установи виконання покарань та розуміючи відповідальність за її невиконання, маючи реальну можливість виконати вказану законну вимогу, умисно, відкрито, демонстративно, зухвало, в категоричній формі з мотиву протиставлення себе адміністрації установи та встановленому порядку відбування покарання, з метою ухилення від виконання обов`язків засудженого та демонстрації таким чином своєї зверхності щодо представників адміністрації установи та інших засуджених, безпричинно злісно відмовився виконувати законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань- ОСОБА_6 , а саме, виконувати свій обов`язок чергового камери з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО установи. На повторну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань - ОСОБА_6 провести прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, обвинувачений- засуджений ОСОБА_3 знову відмовився від виконання своїх обов`язків. При цьому, представник адміністрації установи виконання покарань- ОСОБА_6 роз`яснив обвинуваченому-засудженому ОСОБА_3 положення статей 102, 103, 107, 133 КВК України та ст. 391 КК України щодо обов`язків засуджених та відповідальності за їх невиконання під розпис, і знову запропонував йому виконати обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, однак обвинувачений -засуджений ОСОБА_3 і після цього відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань.

Окрім цього, 20 лютого 2024 року о 10-07 год., обвинувачений- засуджений ОСОБА_3 будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та за порушенням вимог режиму відбування покарання протягом року була піддана стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, закінчив прогулянку у прогулянковому дворику № 1 дисциплінарного ізолятора державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)». Оскільки вказаний дворик потребував прибирання, цього ж дня без відриву у часі начальником відділення СПС державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , який є представником адміністрації установи виконання покарань (відповідно до наказу начальника вказаної установи від 02 вересня 2019 року за №132/ОС-19 призначено на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи), та відповідно до п. 2.5 посадової інструкції начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи від 01 червня 2023 року № 10/5-29 наділений правом вимагати виконання засудженими встановленого в установі розпорядку дня та дотримання режиму відбування покарання, та в силу свого посадового становища має право пред`являти таку вимогу, висловив обвинуваченому-засудженому ОСОБА_3 законну вимогу приступити до виконання обов`язку чергового камери з прибирання вказаного прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора, в якому обвинувачений- засуджений ОСОБА_3 здійснював прогулянку один, та який останній зобов`язаний прибирати, відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 КВК України, п. 2 розділ XVIII, абз. 15 п. 6 розділу XXІ та п. п. 3.4, 3.5 додатку 20 (п. 2 розд. XVIII) Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, а також графіку чергувань по камерах засуджених, які утримуються у ДІЗО та ПКТ, затвердженого виконуючим обов`язки начальника державної установи «Первомайська виправна колонія» (№ 117)», з якими обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 був ознайомлений.

При цьому, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 мав реальну можливість виконати вказаний обов`язок, зокрема, мав задовільний стан здоров`я, був взутий та вдягнений по сезону і забезпечений необхідним інвентарем.

Незважаючи на вказану законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань - ОСОБА_6 , обвинувачений -засуджений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про свій обов`язок провести прибирання прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора № 1 після прогулянки у ньому, усвідомлюючи законність висунутої вимоги представника адміністрації установи виконання покарань та розуміючи відповідальність за її невиконання, маючи реальну можливість виконати вказану законну вимогу, умисно, відкрито, демонстративно, зухвало, в категоричній формі з мотиву протиставлення себе адміністрації установи та встановленому порядку відбування покарання, з метою ухилення від виконання обов`язків засудженого та демонстрації таким чином своєї зверхності щодо представників адміністрації установи та інших засуджених, безпричинно злісно відмовився виконувати законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань- ОСОБА_6 , а саме, виконувати свій обов`язок чергового камери з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО установи. На повторну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань - ОСОБА_6 провести прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, обвинувачений -засуджений ОСОБА_3 знову відмовився від виконання своїх обов`язків. При цьому, представник адміністрації установи виконання покарань- ОСОБА_6 роз`яснив обвинуваченому - засудженому ОСОБА_3 положення статей 102, 103, 107, 133 КВК України та ст. 391 КК України щодо обов`язків засуджених та відповідальності за їх невиконання під розпис, і знову запропонував йому виконати обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, однак обвинувачений- засуджений ОСОБА_3 і після цього відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи.

Також, 21лютого 2024 року о 10-02 год, обвинувачений- засуджений ОСОБА_3 будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та за порушенням вимог режиму відбування покарання протягом року була піддана стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, закінчив прогулянку у прогулянковому дворику № 1 дисциплінарного ізолятора державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)». Оскільки вказаний дворик потребував прибирання, цього ж дня без відриву у часі начальником відділення СПС державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , який є представником адміністрації установи виконання покарань (відповідно до наказу начальника вказаної установи від 02вересня 2019 року за №132/ОС-19 призначено на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи), та який відповідно до п. 2.5 посадової інструкції начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи від 01 червня 2023 року № 10/5-29 наділений правом вимагати виконання засудженими встановленого в установі розпорядку дня та дотримання режиму відбування покарання, та в силу свого посадового становища має право пред`являти таку вимогу, висловив обвинуваченому-засудженому ОСОБА_3 законну вимогу приступити до виконання обов`язку чергового камери з прибирання вказаного прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора, в якому обвинувачений- засуджений ОСОБА_3 здійснював прогулянку один, та який останній зобов`язаний прибирати, відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 КВК України, п. 2 розділ XVIII, абз. 15 п. 6 розділу XXІ та п. п. 3.4, 3.5 додатку 20 (п. 2 розд. XVIII) Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, а також графіку чергувань по камерах засуджених, які утримуються у ДІЗО та ПКТ, затвердженого виконуючим обов`язки начальника державної установи «Первомайська виправна колонія» (№ 117)», з якими обвинувачений- засуджений ОСОБА_3 був ознайомлений.

При цьому, обвинувачений- засуджений ОСОБА_3 мав реальну можливість виконати вказаний обов`язок, зокрема, мав задовільний стан здоров`я, був взутий та вдягнений по сезону і забезпечений необхідним інвентарем.

Незважаючи на вказану законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань - ОСОБА_6 , обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про свій обов`язок провести прибирання прогулянкового дворика дисциплінарного ізолятора № 1 після прогулянки у ньому, усвідомлюючи законність висунутої вимоги представника адміністрації установи виконання покарань та розуміючи відповідальність за її невиконання, маючи реальну можливість виконати вказану законну вимогу, умисно, відкрито, демонстративно, зухвало, в категоричній формі з мотиву протиставлення себе адміністрації установи та встановленому порядку відбування покарання, з метою ухилення від виконання обов`язків засудженого та демонстрації таким чином своєї зверхності щодо представників адміністрації установи та інших засуджених, безпричинно злісно відмовився виконувати законну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань - ОСОБА_6 , а саме свій обов`язок чергового камери з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО установи. На повторну вимогу представника адміністрації установи виконання покарань - ОСОБА_6 провести прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 знову відмовився від виконання своїх обов`язків. При цьому, представник адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_6 роз`яснив обвинуваченому- засудженому ОСОБА_3 положення статей 102, 103, 107, 133 КВК України та ст. 391 КК України щодо обов`язків засуджених та відповідальності за їх невиконання під розпис, і знову запропонував йому виконати обов`язок з прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, однак обвинувачений-засуджений ОСОБА_3 і після цього відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи.

Отже, обвинувачений - засуджений ОСОБА_3 , у період з 19 лютого 2024 року по 21 лютого 2024 року, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)», будучи особою, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, а саме: на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 січня 2024 року, виконав усі дії, які вважав за необхідне, з метою порушення режиму відбуття покарання та злісної непокори законним вимогам представника адміністрації установи виконання покарань.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ст. 391 КК України - злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення режиму була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду (щодо дослідження доказів).

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), які викладені в обвинувальному акті.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі, зокрема в умовах «Первомайська виправна колонія (№ 117)», ним неодноразово допускались порушення режиму відбування покарання, за що було застосовано дисциплінарні стягнення. Допущені порушення та застосовані дисциплінарні стягнення він не оскаржував у встановленому законом порядку. У період із 19 лютого 2024 року по 21 лютого 2024 року він ( ОСОБА_3 ), перебуваючи у ДІЗО відмовлявся виконувати законі вимоги представника адміністрації установи виконання покарань щодо прибирання дворика, за внутрішнім переконанням, при цьому розумів, що це є його обов`язком, а також розумів, що невиконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань є кримінально карним діянням. Також обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він не оспорює правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ст. 391 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорював фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, а також не оспорював кваліфікацію злочину за ст. 391 КК України, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження без дослідження доказів у повному обсязі, обмежившись допитом обвинуваченого, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

У межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за згодою учасників судового провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений та висновки суду.

Визнавши покази обвинуваченого ОСОБА_3 належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що остання не піддає сумніву фактичні обставини справи, правильність розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні доведеною повністю та доходить до переконання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 391 КК України - злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення режиму була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 12 КК України вчинив нетяжкий злочин, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно із ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, з 11 грудня 2023 року відбуває покарання у ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)», за місцем відбування покарання характеризується негативно, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства середні, має середню освіту, має постійне місце проживання, інвалідності не має, неодружений, вчинив перший злочин будучи неповнолітньою особою. Станом на 11 липня 2024 року невідбута частина покарання за вироком за вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2023 року покарання складає 06 років 03 місяці 01 день.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керуючись положеннями ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, його відношення до скоєного злочину, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті 391 КК України у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 інкримінований злочин вчинив до повного відбуття покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2023 року, за яким йому було остаточно призначено покрайня у виді 07 років позбавлення волі, на сьогодні невідбута частина покарання складає 06 років 03 місяці 01 день, тому суд призначає йому остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного за новим вироком суду покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Оскільки обвинувачений - засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання за вироком за вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2023 року, до набрання вироком законної сили підстав для обрання стосовно нього запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2023 року у виді 6 (шести) років позбавлення волі, та остаточно визначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту постановлення вироку, тобто з 11 липня 2024 року.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: DVD-диск з відеозаписами подій, що мали місце у період з 19 по 21 лютого 2024 року залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для обвинуваченого, який тримається під вартою з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1