Справа № 953/6847/24
н/п 1-кс/953/5775/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000127 від 01.07.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, м. Беломорськ, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно працевлаштований, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 07.12.2023 з Темнівської ВК Харківської області по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою розглядається

Сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 діб в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, та визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

Узагальнено доводи клопотання зводяться до такого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі вагомих доказів; наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

На підставі вищевикладеного є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний в судовому засіданні не оскаржуючи повідомлену підозру проти задоволення клопотання заперечував та просив застосувати відносно нього нічний домашній арешт.

Встановлені слідчим суддею обставини

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, останній раз вироком Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 07.12.2023 з Темнівської ВК Харківської області по відбуттю строку покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став, та знову вчинив умисні злочини проти власності за наступних обставин.

Так, 21.06.2024 приблизно о 15:00 год., ОСОБА_5 перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 зайшов до кв. 84-Б, яка розташована на 2-му поверсі вищевказаного будинку, де побачив відчинені вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 , та, діючи умисно, повторно, з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до житла, з корисливих мотивів, будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався у зв`язку із військовою агресією Російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015», останній раз Указом Президента України № 3684 від 08.05.2024, який затверджено Законом України № 3685-ІХ від 14.05.2024,усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов через вхідні двері вказаного будинку, які не були закриті, до квартири АДРЕСА_3 , тим самим незаконно проник до чужого житла, де, продовжуючи свої протиправні дії, таємно взяв з сумки ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон марки Iphone 8 Plus срібного кольору 256 GB IMEI: НОМЕР_1 , вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/20046-ТВ від 19.07.2024 4530,00 грн.

Після чого, ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4530,00 гривень.

Крім того, 23.06.2024 приблизно о 14:00 год. у ОСОБА_5 , перебуваючого поблизу будинку АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 о 14:09 год. зайшов до 3-го під`їзду вказаного будинку, де перебував до 14:34 год. В цей проміжок часу він, діючи умисно, повторно, з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до житла, з корисливих мотивів, будучи достеменно обізнаним про введення військового стану, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався у зв`язку із військовою агресією Російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015», останній раз Указом Президента України № 3684 від 08.05.2024, який затверджено Законом України № 3685-ІХ від 14.05.2024, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив вхідні двері квартири АДРЕСА_5 , які не були закриті замикаючим пристроєм, та зайшов до цієї квартири, тим самим незаконно проник до чужого житла, де, продовжуючи свої протиправні дії, таємно зняв з вішалки належне ОСОБА_7 майно, а саме, сумку ТМ «Levis» вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/19729-ТВ від 22.07.2024 1071,00 грн., із грошовими коштами в сумі 13 000 грн., які знаходилися у вищевказаній сумці.

Після чого ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 14 071,00 гривень.

06.08.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, повторно, поєднаному із проникненням до житла.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими керувався

Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК України).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; (2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; (3) вік та стан здоров`я підозрюваного; (4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; (5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; (6) репутацію підозрюваного; (7) майновий стан підозрюваного; (8) наявність судимостей у підозрюваного; (9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; (10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; (11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; (12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: (1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; (2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; (4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; (5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; (6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; (7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; (8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; (9) носити електронний засіб контролю (ч. 5 ст. 194 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 4, 5 цієї ж статті застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: (1) щодо особи, підозрюваної у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; (2) щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; (3) щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», слідчий суддя, враховуючи ст. 8, 9 КПК, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 23.06.2024; електронним рапортом від 21.06.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 , протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновками судово-товарознавчих експертиз, протоколами огляду відеозаписів, розташованих поблизу місця вчинення злочинів від 10.07.2024.

Водночас, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК

Слідчий суддя вважає доведеними, що вказані у клопотанні ризики щодо поведінки підозрюваного існують, з огляду на таке.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

На переконання слідчого судді ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання.

Наведені обставини вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо існування ризику незаконного впливу.

ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Зважаючи на те, що суд досліджує докази безпосередньо і судовий розгляд у провадженні ще не розпочатий, а ОСОБА_5 обізнаний про місце фактичного проживання потерпілих та свідків, то з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть, фізичного впливу на вказаних осіб, які викривають його у вчиненні кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від останніх та дослідження їх судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

На переконання слідчого судді, характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, той факт, що ОСОБА_5 був неодноразово засуджений та відбував покарання у вигляді позбавлення волі за вчиненя корисливих злоченів, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, тому є достатні підстави вважати, що останній може повторно вчинити нове кримінальне правопорушення, з метою особистого збагачення.

Вищевказані обставини свідчать про наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо застосування більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою для запобігання ризикам

Запобігти встановленим ризикам, із урахуванням наведеного в цій ухвалі, можливо шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком, який обчислюється з моменту затримання, однак, у будь-якому разі у межах строку досудового розслідування.

Відомостей про наявність тяжких хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню його під вартою, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, зокрема, дані про освіту (середня), сімейний стан (неодружений), офіційно працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інвалід 3 групи, раніше неоднарозово судимий за корисливі злочини проти власності, останній раз вироком Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 07.12.2023 з Темнівської ВК Харківської області по відбуттю строку покарання, інші наведені у цій ухвалі дані про підозрюваного, що однак не нівелює встановлені слідчим суддею ризики.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор послався на встановлені під час досудового розслідування та відображені у його клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з чим, лише тримання під вартою здатне забезпечити мету застосування запобіжного заходу, а не жоден більш м`який запобіжний захід.

Таку аргументацію, з огляду на обґрунтованість підозри, доведеність усіх наявних ризиків слідчий суддя вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Щодо розміру застави

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За змістом приписів ч. 4 ст. 182 КПК України при визначенні розміру застави слідчий суддя зобов`язана врахувати:

-обставини кримінального правопорушення;

-майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу;

-встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України;

-можливість достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків;

-те, що такий розмір не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Водночас, підозрюваний, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява № 25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява № 56308/00, § 68).

Виходячи із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, на переконання слідчого судді розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Застава застосовується не з метою забезпечити відшкодування шкоди, а, зокрема, задля належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Поряд з цим, відповідно до п. 11 ст. 178 КПК України при застосуванні запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана також врахувати розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При визначенні розміру застави слідчий суддя бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення та спричинену ними шкоду, встановлені ризики, в сукупності з майновим станом підозрюваного, особистими даними, про які уже зазначалось у цій ухвалі.

Водночас, слідчий суддя також враховує, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

Враховуючи положення ч. ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, підозрюваному необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 (3 028,00 грн x 80 = 242 240,00 грн), з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у разі її внесення.

На переконання слідчого судді, такий розмір застави з огляду на вищевикладене не є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_5 та разом з покладеними на нього обов`язками, забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігатиме існуючим ризикам.

Оцінюючи твердження підозрюваного про наявність у останнього групи інвалідності, слідчий суддя наголошує на тому, що право підозрюваного на належну медичну допомогу в жодному разі не ставиться під сумнів слідчим суддею і так само не може ставитись під сумнів іншими учасниками кримінального провадження.

Так, діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов`язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Таким чином, особа, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має право звернутися до відповідної посадової особи СІЗО з клопотанням про проведення їй медичного обстеження чи надання іншої медичної допомоги.

Так, на час розгляду клопотання будь-яких переконливих даних щодо неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 за станом здоров`я запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді не надано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 177, 178, 182, 183, 194-197, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 04 жовтня 2024 року включно з моменту взяття під варту на підставі цієї ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України одночасно визначити ОСОБА_5 розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.

Заставу визначити у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний депозитний рахунок суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, строком на два місяця обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з населеного пункту в якому він зареєстрований та фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого по даному кримінальному провадженню застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі внесення застави, але невиконання заставодавцем обов`язків із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава буде звернута в дохід держави.

Зобов`язати слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича, члена сім`ї чи іншу особу за вибором підозрюваного ОСОБА_5 про взяття під варту останнього.

Строк дії ухвали встановити до 04 жовтня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 5-денний термін з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 06 серпня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1