Справа № 644/4973/24
Провадження № 1-кп/645/427/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000328 від 31.10.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, одруженої, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, маючої на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

Наприкінці жовтня 2023 року до 30.10.2023 року, точної дати та часу не встановлено, невстановлена особа, діючи умисно, протиправно із корисливих мотивів, переслідуючи мету збагачення злочинним шляхом, будучи достовірно обізнаною в області аномінізації та розуміючись у принципах інформаційної безпеки та кібербезпеки, розробила план вчинення злочину по здійсненню незаконних операцій з використання електронно- обчислюваної техніки, а саме вішингових дзвінків.

Враховуючи складність, підвищений ризик та неможливість одноособового вчинення злочинів, невстановлена особа у невстановлений час та місці вступила у злочинну змову з ОСОБА_3 про спільне вчинення ними кримінально-протиправних дій, пов`язаних із заволодінням шляхом обману та шляхом проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки грошовими коштами фізичних осіб, які перебувають на їх банківських рахунках.

30.10.2023 року близько о 15 год. 55 хв., більш точного часу не встановлено, невстановлена особа, діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_3 , маючи спільний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману з використанням електронно-обчислюваної техніки, зателефонувала з номеру телефону НОМЕР_1 потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та представившись працівником банку АТ КБ «Приватбанк», шляхом обману отримала конфіденційну інформацію пов`язану з її кредитною банківською карткою № НОМЕР_2 та її індивідуальними ознаками. Після чого, о 16 год. 09 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , отримавши від невстановленої особи вказану конфіденційну інформацію щодо індивідуальних ознак кредитної банківської картки № НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанк», яка емітована на ім`я потерпілої ОСОБА_6 , за допомогою не встановленого мобільного телефону додала до додатку «GooglePay» кредитну банківську картку № НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанк», тим самим отримала доступ до здійснення платежів за допомогою електронної платіжної системи без фізичної наявності вказаної картки. Того ж дня, о 16 год. 20 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 попрямувала до магазину «Comfy», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 295, де вона розрахувалась завдяки мобільного додатку «GooglePay» карткою потерпілої трьома розрахунками. Перший розрахунок відбувся 30.10.2023 року о 16:27:34 год. на суму 40798,00 грн. за придбання смартфона Apple iPhone 15 128Gb Black та комплекту книг в електронному вигляді «Книгозбірня від COMFY» (дит, клас) вартістю 1700,00 грн., другий розрахунок відбувся 30.10.2023 року о 16:28:37 год. на суму 40798,00 грн. за придбання смартфона Apple iPhone 15 128Gb Blue та комплекту книг в електронному вигляді «Книгозбірня від COMFY» (дит, клас) вартістю 1700,00 грн., третій розрахунок відбувся 30.10.2023 року о 16:29:43 год. за смарт-годинники Apple Watch Series 9 GPS 45 mm Midnight Aluminium Case with Midnight Sport Loop вартістю 20999,00 грн., смарт-годинники Apple Watch Series 9 GPS 41mm Pink Aluminium Case with Light Pink Sport Band - S/M вартістю 19999,00 грн. на загальну суму 40998,00 грн. Загальна суму транзакцій становить 125994,00 грн..

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_3 за попередньою змовою із невстановленою особою, шляхом обману заволоділи грошовими коштами у розмірі 125994 грн., які належали ОСОБА_6 , чим спричинила останній матеріальну шкоду на вище вказану суму.

ІІ. Позиція обвинуваченої ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення, позиція потерпілої ОСОБА_6 та висновки суду

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_3 вину визнала у повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію злочину не оспорювала.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 надала показання, та пояснила суду, що вона працює неофіційно майстром манікюра та у зв`язку з тим, що багато її клієнтів через військовий стан виїхали з міста Харкова, вона перебувала у скрутному матеріальному становищі та почала шукати роботу, оскільки їй необхідно було забезпечувати свою дитину. В чатботі телеграм каналу вона знайшла пропозицію про роботу та написала смс повідомлення. В подальшому невідома їй особа за допомогоою смс повідомлення роз`яснила їй як прикріпити банківську картку в мобільний додаток «GooglePay» на її телефоні. Після цього ця невідома особа попросила придбати в магазині два мобільних телефона та смарт-годинники та розрахуватися за них за допомогою мобільного додатку «GooglePay». 30.10.2023 року вона пішла до магазину «Comfy» за адресою: АДРЕСА_2 , та придбала два мобільних телефона та смарт-годинники, які в подальшому надіслала невідомій особі Новою поштою, за що отримала 3400 грн..

Захисник обвинуваченої просив суд ОСОБА_3 суворо не карати. Також просив взяти до уваги, що остання виховує неповнолітнього сина, батько не допомагає у вихованні дитини, де він перебуває не відомо.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що 30.10.2024 року на її номер мобільного телефону зателефонувала невідома особа, представилася спвробітницею банку та запитала чи здійснювала вона платіж на банківську картку російського банку. Ця невідома особа оперувала професійними термінами, запропонувала залишатися на лінії поки триватиме перевірка, потім підключила її до послуги «GooglePay». В подальшому потерпілій стало відомо, що з її банківської картки були списані грошові кошти в сумі 125994 грн..

Крім того, потерпіла наголосила, що обвинуваченою їй частково компенсовано суму майнової шкоди в розмірі 5000 грн..

Враховуючи той факт, що обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, потерпілої та її представника, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, потерпілої та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману з використанням електронно-обчислюваної техніки (шахрайство) вчинене за попередньою змовою групою осіб.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, чатковове відшкодування завданої майнової шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона офіційно одружена, за твердженням обвинуваченої з чоловіком вона не проживає, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку в лікаря-нарколога в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, на обліку в лікаря-психіатра в КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР не перебуває, має загальну середню освіту, офіційно не працевлаштована, має постійне місце проживання, раніше не засуджена.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, його конкретні обставини та наслідки, особу винної, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, їй необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 190 КК України, та саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність у обвинуваченої неповнолітньої дитини, суд дійшов до висновку про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім та необхідним для її виправлення та перевиховання. Згідно з вимогами ст. 77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Вирішуючи цивільний позов, який поданий представником цивільного позивача ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення 125994 грн., майнової шкоди, 5000 грн., моральної шкоди та 14000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із наступного.

Обґрунтовуючи цивільний позов сторона цивільного позивача посилалася на те, що протиправною поведінкою цивільної відповідачки ОСОБА_3 завдано майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 , яка полягає у заволодінні грошовими коштами, які належали потерпілій. Зважаючи на те, що обвинувачена визнає свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, сторона цивільного позивача вважає, що з останньої підлягає стягненню завдана злочином майнова шкода в повному обсязі.

Крім того, сторона цивільного позивача наголосила, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій було завдано моральної шкоди. Ця шкода полягає в тому, що внаслідок вчиненого правопорушення, потерпіла зазнала моральних страждань, які виникли внаслідок суттєвої зміни її звичного укладу життя, моральними переживаннями та порушенням нормального ритму життя, які остання отримала внаслідок вчиненого ОСОБА_3 правопорушення. У зв`язку з заволодінням грошовими коштами, потерпіла ОСОБА_6 зазнала душевних переживань та страждань. При цьому вона перебуває у стресовому стані, оскільки внаслідок протиправних дій заподіювача шкоди порушився її сон та потерпіла періодично вживає заспокійливі препарати. Остання змушена додавати додаткових зусиль для подальшої організації свого життя. У цьому зв`язку, з огляду на вимоги розумності і справедливості, а також матеріальний стан обвинуваченої, розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_6 , на думку сторони позивача, повинен становити 5000 грн..

В судовому засіданні цивільна позивачка ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_5 повністю підтримали цивільний позов, просили його задовольнити з урахуванням частково відшкодованої цивільною відповідачкою ОСОБА_3 суми майнової шкоди в розмірі 5000 грн..

У відзиві на позов та в судовому засіданні сторона цивільного відповідача частково визнала вимоги, викладені у цивільному позові, посилаючись на те, що невідома особа отримала конфіденційну інформацію пов`язану з кредитною банківською карткою потерпілої та її індивідуальними ознаками, передала ці дані ОСОБА_3 , яка, у свою чергу, здійснила покупку смартфонів, смарт-годинників та іншого супутнього товару перший раз на суму 40798,00 грн., другий раз на суму 40 798,00 грн., третій раз на загальну суму 40 998,00 грн. За сумуванням цих трьох покупок їх розмір становить 122 594 грн., а за обвинуваченням загальна сума матеріального збитку становить 125 994 грн. Таким чином, різниця між матеріальним збитком та здійсненими ОСОБА_3 покупками складає 3 400 грн., що є винагородою ОСОБА_3 за здійснення цих покупок, саме 3 400 грн. отримала ОСОБА_3 від невідомої особи за здійснення нею винних дій. У обвинувальному акті не знайшов свого відображення розподіл між учасниками злочину грошових коштів у розмірі 125 994 грн., які належали ОСОБА_6 .. Разом з тим ОСОБА_3 надала показання про те, що усі покупки були замовлені невідомою особою, після чого ОСОБА_3 надіслала ці товари «Новою поштою» на вказану невідомою особою адресу, а собі залишила решту. Сторона цивільного відповідача вважає, що стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди у повному обсязі буде несправедливим та таким, що порушує права та законні інтереси обвинуваченої. Позов, заявлений у цьому кримінальному провадженні до однієї особи, не є солідарним у відповідності до ч. 1 ст. 1190 ЦК України, тому, не відповідає вимогам матеріального права.

Крім того, сторона цивільного позивача просила врахувати, що груба необережність потерпілої сприяла виникненню шкоди, що відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України є підставою для зменшення розміру відшкодування.

Так, відповідно до відомостей кримінального провадження (протоколу допиту потерпілої), потерпіла ОСОБА_6 є головним бухгалтером Сокирянської виправної колонії № 67, тому має бути освідченою людиною у питаннях, пов`язаних з безпекою банківських трансакцій, допустила грубу необережність, що сприяла виникненню або збільшенню шкоди, повідомивши невстановленій особі конфіденційну інформацію пов`язану з її кредитною банківською карткою № НОМЕР_2 та її індивідуальними ознаками.

Належним та справедливим розміром матеріальної шкоди, що має бути відшкодований обвинуваченою ОСОБА_3 , є трикратний розмір коштів, якими заволоділа остання шляхом зняття готівки у розмірі 3 400 грн., а саме 3 400 грн. х 3 = 10 200 грн.

Моральну шкоду з причини грубої необережності потерпілої, що сприяла виникненню або збільшенню матеріальної шкоди, сторона відповідача просила не стягувати.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн. відповідачка вважала надмірним, у зв`язку з чим просила зменшити цю суму до 6000 грн..

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ст. 590 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 31.03.1989 року, якщо матеріальну шкоду заподіяно підсудним спільно з іншою особою, справу щодо якої виділено в окреме провадження, суд покладає обов`язок по відшкодуванню шкоди у повному розмірі на підсудного. При винесенні в наступному обвинувального вироку щодо особи, справу про яку було виділено в окреме провадження, суд вправі покласти на неї обов`язок відшкодувати шкоду солідарно з раніше засудженим.

За таких обставин, враховуючи, що обвинуваченою розмір заподіяної нею разом з іншою невстановленою особою майнової шкоди потерпілій не оспорюється, тому, відповідно до ст. 1166, 1190 ЦК України, з неї слід стягнути на користь потерпілої за заподіяну майнову шкоду в повному обсязі, тобто у розмірі 120994,00 грн., у рахуванням суми в розмірі 5000 грн., добровільно відшкодованої потерпілій ОСОБА_3 , що не заперечувалося сторонами кримінального провадження.

Щодо позовної вимоги про стягнення з цивільного відповідача 5000 грн. моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, у відповідності зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року, в якому зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації Судом факту порушення.

Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Зі змісту цивільного позову ОСОБА_6 випливає, що у зв`язку із неправомірними діями ОСОБА_3 їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що внаслідок вчиненого правопорушення, потерпіла зазнала моральних страждань, які виникли внаслідок суттєвої зміни її звичного укладу життя, моральними переживаннями та порушенням нормального ритму життя, які остання отримала внаслідок вчиненого ОСОБА_3 правопорушення. У зв`язку з заволодінням грошовими коштами, потерпіла ОСОБА_6 зазнала душевних переживань та страждань. При цьому вона перебуває у стресовому стані, оскільки внаслідок протиправних дій заподіювача шкоди порушився її сон та потерпіла періодично вживає заспокійливі препарати. Остання змушена додавати додаткових зусиль для подальшої організації свого життя.

Відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, відповідно до п. 10 на осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром) покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню.

За таких обставин, враховуючи, обставини вчинення кримінального правопорушення, ступень вини обвинуваченої, характер й обсяг заподіяних цивільному позивачеві моральних страждань суд вважає, що визначений ОСОБА_6 розмір моральної шкоди є обґрунтованим, у зв`язку з чим з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 слід стягнути в якості відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Визначений судом розмір відшкодування не перевищує відповідних засад розумності, виваженості та справедливості, визначених вказаною постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4.

Щодо витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим/цивільним позивачем та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

При цьому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху». Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі № 904/4507/18.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим («Двойних проти України», «Гімайдуліна і інших проти України», «East/West Alliance Limited» проти України», «Баришевський проти України»).

Суду надано копію договору № 204 про надання правничої допомоги, укладений 26.06.2024 року між ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_5 , Додаток № 1 до договору № 204 від 26.06.2024 року, ордер про надання правничої допомоги на підставі вказаного договору на ім`я адвоката ОСОБА_5 . Серії СЕ № 1089360 від 08.07.2024 року, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи від 26.06.2024 року, квитанція № 1 від 26.06.2024 року, відповідно до якої прийнято від ОСОБА_6 відповідно до Договору про надання правової допомоги № 204 від 26.06.2024 року гонорар в сумі 7000 грн. та 7000 грн. остання повинна сплатити після завершення розгляду справи.

Відповідно умов Додатку № 1 до договору № 204 від 26.06.2024 року загальний гонорар адвоката складає 14000 грн. Оплата здійснюється авансовано в розмірі 7000 грн. та ще 7000 грн. за результатами розгляду справи в суді згідно Договору № 204 та Додатку до нього в готівковій формі.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19).

Посилання сторони цивільного відповідача на те, що вказаний розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним та необґрунтованим не знайшли свого підтвердження в ході розгляду цивільного позову в межах цього кримінального провадження.

Таким чином суд дійшов висновку про покладення на цивільного відповідача витрат на правничу допомогу, які понесені цивільним позивачем, в сумі 14000 грн.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд покладає на обвинувачену.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

До набрання вироком законної сили суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої, оскільки протягом розгляду кримінального провадження остання належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.03.2024 року по справі № 644/1959/24, провадження 1-кс/644/379/24, оскільки подальше його застосування є недоцільним.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (роки) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_5 , поданий в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 120994 грн. майнової шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, 14000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи №СЕ-19/121-24/8774-КТ від 11.04.2024 року в розмірі 7194,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи №СЕ-19/121-24/8775-КТ від 15.04.2024 року в розмірі 6058,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи №СЕ-19/121-24/8776-КТ від 17.04.2024 року в розмірі 8330,08 грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.03.2024 року по справі № 644/1959/24 провадження 1-кс/644/379/24, на виявлене та вилучене 18.03.2024 в ході проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_3 , а саме: картку Приватбанку № НОМЕР_3 , яка вилучена з куртки ОСОБА_3 ; картку Монобанк № НОМЕР_4 , яка вилучена з сумки ОСОБА_3 ; картку Приватбанку № НОМЕР_5 , яка вилучена з сумки ОСОБА_3 ; коробку від iPhone 15 IMEI1 НОМЕР_6 , IMEI2 НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_3 ; мобільний телефон iPhone 12 pro IMEI1 НОМЕР_8 , IMEI2 НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_8 ; мобільний телефон марки Redmi синього кольору IMEI1 НОМЕР_10 , IMEI2 НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_3 ; коробку від мобільного телефону Redmi 12С IMEI1 НОМЕР_10 , IMEI2 НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_3 ; коробку від мобільного телефону iPhone 11 IMEI1 НОМЕР_12 , IMEI2 НОМЕР_13 , який належить ОСОБА_3 ; мобільний телефон iPhone 15 IMEI1 НОМЕР_6 , IMEI2 НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_3 .

Речові докази:

- картку Приватбанку № НОМЕР_3 , яка вилучена з куртки ОСОБА_3 , повернути власниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили;

-картку Монобанк № НОМЕР_4 , яка вилучена з сумки ОСОБА_3 , повернути власниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили;

-картку Приватбанку № НОМЕР_5 , яка вилучена з сумки ОСОБА_3 , повернути власниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили;

-коробку від iPhone 15 IMEI 1 НОМЕР_6 , IMEI2 НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_3 , повернути власниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили;

-мобільний телефон iPhone 12 pro IMEI 1 НОМЕР_8 , IMEI 2 НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повернути власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після набрання вироком законної сили;

-мобільний телефон марки Redmi синього кольору IMEI 1 НОМЕР_10 , IMEI 2 НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_3 , повернути власниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили;

- коробку від мобільного телефону Redmi 12С IMEI 1 НОМЕР_10 , IMEI 2 НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_3 , повернути власниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили;

-коробку від мобільного телефону iPhone 11 IMEI НОМЕР_14 , IMEI 2 НОМЕР_13 , який належить ОСОБА_3 , повернути власниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили;

- мобільний телефон iPhone 15 IMEI НОМЕР_15 , IMEI 2 НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_3 , повернути власниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1