УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0001342 внесеного до ЄРДР 22.11.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружинці Немирівського р-ну Вінницької обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001342 внесеного до ЄРДР 22.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України, 22.11.2024 близько 01 години 30 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебував у будинку АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими вживав алкогольні напої. Під час проведення дозвілля у коридорі будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, в ході якого, він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів ревнощів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді можливого позбавлення життя інших людей, діючи з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, зайшов до вітальні будинку, де з навісної тумбочки дістав предмет іноземного виробництва, схожий на гранату М-213 іноземного виробництва. Надалі ОСОБА_4 , залякуючи присутніх у будинку осіб, зірвав чеку, погрожуючи оточуючим застосувати предмет, схожий на гранату М-213, демонструючи своїми діями реальність протиправних намірів, що всіма сприймалося як приведена в бойову готовність.

Після цього ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел на погрозу вбивством, яка виявилась у зовнішньому намірі позбавити інших людей життя, розуміючи те, що його умисні дії здатні викликати у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 побоювання за своє життя і здоров`я та бажаючи цього, направив вищевказаний небезпечний предмет на осіб, які перебували у будинку. Неодноразово та в брутальній формі словесно висловлюючи свій намір позбавити їх життя, та супроводжуючи це образами на адресу оточуючих, ОСОБА_4 викликав у них реальне сприйняття його умисних дій та реальні підстави побоюватися здійснення погрози вбивством, чому сприяла його агресивна поведінка та демонстрація небезпечного предмету, яка тривала до приїзду працівників поліції.

По приїзду слідчо-оперативної групи відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області на місце події за вищевказаною адресою, під час затримання у ОСОБА_4 було примусово відібрано працівником поліції предмет, схожий на гранату іноземного виробництва М-213, який потім для забезпечення безпеки було знешкоджено у лісовій зоні поблизу АДРЕСА_2 , в результаті відпуску спускового важілю гранати.

22 листопада 2024 року о 03 год. 15 хв. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

22 листопада 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружинці Немирівського р-ну Вінницької обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:

- 14.04.2009 Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року позбавлення полі (на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік);

- 16.06.2010 Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 183 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі (на підставі ст. 71 приєднано 4 місяці за вироком Солом`янського районного суду міста Києва, остаточно 3 роки 4 місяці);

- 19.12.2019 Вінницьким міським судом за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі (на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки);

- 19.07.2021 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання 01.11.2023 року;

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.11.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.11.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 22.11.2024;

- Протоколом огляду місця події поблизу АДРЕСА_2 від 22.11.2024;

- Протоколом затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України від 22.11.2024;

- іншими доказами.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підозрюється.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України, згідно з санкцією якої передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до семи років.

Слід зазначити, що враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у розумінні практики Суду у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме спроба переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є достатнім для переконання, що жоден з більш м`яких заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеному ризику.

Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків, оскільки, згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 є ризики, визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги вищезазначене, обґрунтуванням обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є необхідність запобіганню перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, тому зазначені ризики є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам, які існують.

При цьому враховується, що жоден з інших запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним впливу на свідків тощо.

У зв`язку із викладеним, враховуючи особу підозрюваного, відсутність місця роботи, його антисоціальне становище, вважаю, що запобігти ризикам передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можливо лише шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , офіційно не працевлаштований, раніше судимий, підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Разом з тим, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та клопотання слідчого, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 03 годин 15 хвилин 21 січня 2025 року року (відповідно до протоколу затримання), в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 21 січня 2025 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 , заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя