КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3789/2024 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
ЄУН: 758/264/24 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 6 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0002088, внесеному до ЄРДР 7 жовтня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 6 лютого 2024 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, 9 квітня 2024 року обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій проситьзмінити вирок, призначивши йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання із випробуванням з іспитовим строком 3 роки та згідно п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До початку апеляційного розгляду від обвинуваченого надійшло клопотання в порядку ст. 284 КПК України, в якому просить скасувати вирок, а провадження закрити у зв`язку з набранням законної сили Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким фактично змінений розмір суми викраденого майна, з якого починається кримінальна відповідальність. За змістом вказаних змін сума викраденого майна становить 3028 грн. Оскільки він визнаний винуватим у вчиненні крадіжок 1 жовтня 2023 року на суму 472,50 грн. та 2 жовтня 2023 року на суму 332,50 грн., вважає, що вказані суми не достатні для притягнення його до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю через декриміналізацію.

Обвинувачений, належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції з Київського слідчого ізолятора не доставлений, оскільки звільнений з-під варти 24 вересня 2024 року.

Представники потерпілих юридичних осіб, повідомлені у встановленому законом порядку про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Враховуючи позицію прокурора, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора по заявленому обвинуваченим клопотанню, який не заперечував проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів доходить такого висновку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що в період дії воєнного стану, введеного з 05.30 год. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022року № 2102-IX, та строк дії якого у подальшому продовжено, 1 жовтня 2023 року приблизно о 17.37 год. перебував у торговому залі магазину «Аврора», що належить ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Западинська, 15. У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, що належить ТОВ «Вигідна покупка».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 підійшов до полиць з продажу продовольчих товарів та, впевнившись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, взяв папір туалетний «Обухів 65 м» без гільзи, вартістю 09,17 грн. (без ПДВ), зарядний пристрій 1000 мА год. вартістю 332,50 грн. (без ПДВ), ліхтарик світлодіодний портативний акумулятор TGX, вартістю 73,33 грн. (без ПДВ) та газ для запальничок «BURN» 300 мл, вартістю 57,50 грн., які сховав у сумку, що була при ньому. Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, тримаючи при собі вищевказаний товар, пройшов через касову зону, не сплативши його вартість, та вийшов через вхідні двері приміщення магазину «Аврора». У подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядивсь на власний розсуд, тим самим завдав ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на загальну суму 472,50 гривень (без урахування ПДВ).

Крім цього, 2 жовтня 2023 року, приблизно о 14.14 год., ОСОБА_6 перебував у торговому залі магазину «Аврора», що належить ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Западинська, 15. У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, що належить ТОВ «Вигідна покупка». Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , перебуваючи у торговому залі вищевказаного магазину, підійшов до полиць з продажу продовольчих товарів та, впевнившись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, взяв зарядний пристрій 1000 мА год., вартістю 332,50 грн. (без ПДВ), який сховав у сумку, яка була при ньому. Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, тримаючи при собі вищевказаний товар, пройшов через касову зону, не сплативши його вартість, та вийшов через вхідні двері приміщення магазину «Аврора». У подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядивсь на власний розсуд, тим самим завдав ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на загальну суму 332,50 грн. (без урахування ПДВ).

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до положень ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 51 КУпАП станом на дати вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він визнаний винуватим, передбачалась відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Диспозицією ч. 1 ст. 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), без визначення суми викраденого майна.

Таким чином, особа підлягала кримінальній відповідальності за ст. 185 КК України у взаємозв`язку зі ст. 51 КУпАП, пп.169.1.1 ст. 169 ПК України, у разі, якщо сума крадіжки перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

З 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становив 2684 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (станом на час вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень) викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто, 268,41 (0,2 х (50% х 2684).

За змістом оскаржуваного вироку ОСОБА_6 засуджений за вчинення 1 та 2 жовтня 2023 року крадіжок на суму 472,50 грн. та 332,50 грн.

З урахуванням положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, станом на 1 та 2 жовтня 2023 року ОСОБА_6 вчинені кримінальні правопорушення.

Разом з тим, як обґрунтовано вказав обвинувачений у клопотанні, 9 серпня 2024 року набув чинності Закон № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону України № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону України № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, з урахуванням вимог Закону України № 3886-IX від 18 липня 2024 року особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наведеного, колегія суддів доходить висновку, що з урахуванням вимог Закону України № 3886-IX від 18 липня 2024 року особа підлягає кримінальній відповідальності за ст. 185 КК України, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з положеннями ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів враховує, що зміни, внесені Законом України № 3886-IX від 18 липня 2024 року у ст. 51 КУпАП, безпосередньо впливають на розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність, і такі зміни поліпшують становище особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України.

З огляду на вимоги Закону України № 3886-IX, положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає у 2023 році кримінальна відповідальність, становить 2684 грн.

Зважаючи на те, що вартість викраденого ОСОБА_6 майна є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону України № 3886-IX у взаємозв`язку з нормами Податкового кодексу України з 1 січня 2023 року настає кримінальна відповідальність, колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 58 Конституції України, ст. 3, 5 КК України, вважає, що станом на час апеляційного розгляду - 2 жовтня 2024 року - законом усунута караність діяння, вчиненого ОСОБА_6 , і таке діянняє адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 51 КУпАП (в редакції Закону України № 3886-IX від 18 липня 2024 року).

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, з урахуванням вимог ст. 417 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього за ч. 4 ст. 185 КК України - закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з чим клопотання обвинуваченого підлягає до задоволення.

Питання долі речових доказів підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 6 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 ч. 4 ст. 185 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження № 0002088, внесене до ЄРДР 7 жовтня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України,- закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Речові докази - оптичні диски та диск для лазерних систем зчитування - зберігати при матеріалах провадження.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4