ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Підволочиську Тернопільської області кримінальне провадження №0000037 від 12 березня 2024 року стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Бережани, Тернопільська області, місце зареєстрованого проживання відсутнє, місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, пенсіонера, не депутата, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

12 березня 2024 року приблизно о 08:17 год, між ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 , які перебували на території домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, відбувся словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_6 один удар в обличчя.

Внаслідок умисних кримінально - протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців перенісся, крововиливу у слизову оболонку нижньої губи зліва, синця ділянки правого променево - зап`ясткового суглоба, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Далі, реалізовуючи свій кримінально - протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житлового будинку, ОСОБА_3 12 березня 2024 року приблизно о 10 год 05 хв, шляхом вільного доступу, зайшов на територію господарства, яке належить на праві власності ОСОБА_6 , в якому проживає ОСОБА_6 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , та перебуваючи на території господарства виявивши зачиненими вхідні двері в будинок, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, шляхом метання бруківки та пошкодження склопакету металопластикового вікна, всупереч волі законного володільця цього будинку, за відсутності визначених законом підстав, в порушення ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи, що своїми діями порушує недоторканість житла ОСОБА_6 , умисно проник у середину приміщення вказаного житлового будинку, відчинивши вікно з внутрішньої сторони, через отвір у розбитому склопакеті.

Надалі, у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні житлового будинку що знаходиться в АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , в якому проживає ОСОБА_6 , з якою ОСОБА_3 перебуває у неприязних відносинах, виник злочинний умисел направлений на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, 12 березня 2024 року приблизно о 10 год 10 хв, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що в АДРЕСА_2 , маючи з собою пластикову каністру ємністю 5 л, в якій знаходився бензин, а також використавши самогон, який знаходився у скляній банці ємністю 3 л у одній із шаф у житловому будинку, розлив бензин та самогон на коври, підлогу та меблі у 5-ти кімнатах цього будинку.

Продовжуючи, свій злочинний умисел направлений на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні згаданого житлового будинку, з мотивів помсти ОСОБА_6 , підпалив запальничкою аркуш паперу та кинув його у калюжу бензину і самогону на підлозі однієї з кімнат будинку, внаслідок чого відбулося займання даної рідини, яке поширилося у інші кімнати. Надалі, ОСОБА_3 виконавши усі дії, які вважав за потрібне для доведення кримінального правопорушення до кінця, місце події залишив.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі та детально пояснив суду, що 12 березня 2024 року близько 8 години ранку він прийшов на господарство ОСОБА_6 , в якому раніше проживав з останньою. Хотів з`ясувати з ОСОБА_6 стосунки та між ним зчинилася сварка, в ході якої він шарпнув ОСОБА_6 за куртку, надалі потерпіла впала на землю, а він на неї сів зверху, тримаючи в одній руці відрізок арматури, та, коли потерпіла кликала на допомогу, вдарив її в обличчя щоб вона замовкла. Надалі ОСОБА_6 почала просити пробачення, він їй повірив, встав і залишив господарство. Через якийсь проміжок часу він повернувся, однак, потерпіла його не впустила на подвір`я і сказала, що не хоче його знати. Будучи знервованим, того самого дня, купивши 5 л бензину, обвинувачений зайшов на подвір`я по АДРЕСА_2 , і бруківкою розбив вікно в житловому будинку. Надалі, приніс драбину, та, відчинивши вікно, заліз в середину цього будинку. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_3 облив кімнати принесеним бензином, однак на одну кімнату не вистачило і він пригадав, що в будинку було 3 л самогону, який він віднайшов і розлив. Надалі, запалив папір та кинув його, усе зайнялося, а він вийшов через двері і поїхав в напрямку маслозаводу. Посидівши в автомобілі та обдумавши вчинене, вирішив поїхати в поліцію та зізнатися у скоєному, але по дорозі, біля будинку, який підпалив, його занесло і сталася ДТП. До тями прийшов в лікарні. Про вчинене шкодує. Цивільного позову не визнав, вважає, що не завдав моральної шкоди потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що якийсь період вони з ОСОБА_3 проживали разом в АДРЕСА_2 . Зараз будинок належить її сину ОСОБА_8 . Потерпіла показала, що 12 березня 2024 року вона зранку йшла на зустріч з адвокатом як з комірки вийшов ОСОБА_3 і почав її шарпати за куртку, кричати до неї, погрожувати вбивством. Сидячи на потерпілій зверху душив арматурою, далі вдарив її в обличчя. Перелякавшись, вона почала проситися в нього, що все пробачить, тоді ОСОБА_3 її відпустив і побігла до воріт. Після інциденту вона переодяглася і на 10 год пішла на зустріч з адвокатом. Тоді подзвонив обвинувачений, щоб вона відкривала ворота, на що потерпіла відмовила. Після зустрічі з адвокатом відразу пішла в поліцію щоб зняти побої і перебувала там приблизно до 17 год. Близько 17.30 год повернулася додому, зайшовши на подвір`я, відчула запах горілого, пройшовши літню кухню, потерпіла побачила розбите в хаті вікно і драбину біля нього, тому подзвонила до сусідки і викликала поліцію. Зайшла в хату через центральні вхідні двері, які були відчинені, коли відкрила двері з веранди - в хаті темно, під ногами згорілий ламінат, все згоріло. В шоковому стані вона відкрила вікна, якраз приїхали поліцейські, викликали пожежників. Сусіди допомагали виносити речі з будинку, а потерпіла була в ступорі. Зазначила, що ОСОБА_3 не відшкодував їй жодним чином заподіяної шкоди. З того часу потерпіла боїться залишатися сама, проживає в літній кухні, у неї порушився звичний спосіб життя. Вважає, що їй нанесено непоправної моральної травми, адже все, що вона заробила важкою та довгою працею за кордоном - згоріло. Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Окрім повного визання вини ОСОБА_3 , його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України, доводиться зібраними в ході досудового розслідування письмовими доказами, що були дослідженні під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, а саме:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.03.2024 року у кримінальному провадженні №0000037 за ч. 1 ст. 125 КК України;

заявою ОСОБА_6 від 12.03.2024 року про нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень;

висновком експерта від 13 березня 2024 року №179 про проведення судово-медичної експертизи;

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.03.2024 року у кримінальному провадженні №0000038 за ч. 1 ст. 162 КК України;

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу подію від 12.03.2024 року;

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.03.2024 року у кримінальному провадженні №0000050 за ч. 2 ст. 194 КК України;

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу подію від 12.03.2024 року;

протоколом огляду місця події від 12 березня 2024 року з таблицею ілюстрацій;

постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 12.03.2024 року;

актом про пожежу в АДРЕСА_2 , від 12 березня 2024 року;

договором дарування житлового будинку, посвідченим 22.11.2023 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу, відповідно до якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_2 ;

витягом з Державного реєстру речових прав від 22.11.2023 року;

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.03.2024 року про об`єднання кримінальних проваджень у кримінальне провадження №0000037;

протоколом добровільної видачі від 12.03.2024 року;

висновком експерта від 21 березня 2024 року №СЕ-19/120-24/3541-ТР про проведення судової трасологічної експертизи;

постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 22.03.2024 року;

висновком експерта від 13 березня 2024 року №СЕ-19/120-24/3255-Д про проведення судової дактилоскопічної експертизи;

висновком судово-психіатричного експерта від 16 квітня 2024 року №246.

Під час надання доказів прокурором в судовому засіданні сторонами не робилося зауважень щодо не відкриття доказів, їх неналежності чи недопустимості.

Висновки експертів відповідають вимогам законодавства, є науково-обґрунтованими, з наданням повних відповідей на поставлені питання, переконливими, зробленими кваліфікованими експертами, узгоджуються з фактичними обставинами кримінального провадження, водночас базуються і відповідають доказам по провадженню, і сумнівів у суду не викликають.

Крім того, судом було допитано свідка ОСОБА_9 , яка мешкає по сусідству з потерпілою і також знає обвинуваченого, з обома в нормальних стосунках. Свідок показала, що 12 березня 2024 року близько 8.20 год подзвонила ОСОБА_6 і попросила вийти до неї, бо її б`ють. Коли свідок вийшла зі свого подвір`я, то зустріла потерпілу, в якої була порвана куртка та на тілі виднілися краплі крові і та дала їй арматуру. Потерпіла сказала свідку, що її бив і душив ОСОБА_3 . Надалі приїхали поліцейські. Того ж дня вона бачила як в будинку потерпілої була пожежа, сусіди виносили килими, доріжки, все диміло, кімнати були чорні, все згоріло: килими, меблі, одяг.

Дослідивши докази, які не є суперечливими, доповнюють один одного, є логічними та послідовними, враховуючи в сукупності встановлені в кримінальному провадженні відомості, суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати: за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження; за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла; за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує те, що діяння, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України є кримінальними проступками, а діяння, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України - до тяжких злочинів, особу обвинуваченого (пенсіонер раніше не судимий, на диспансерному обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває), який вину у скоєному визнав, конкретні обставини справи, позицію потерпілої, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України, та вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді штрафу та позбавлення волі, звільнвши ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства.

Призначення іншого виду покарання, на думку суду, є недоцільним.

До початку судового розгляду кримінального провадження від потерпілої ОСОБА_6 поступив цивільний позов з покликанням на ЦК України, в якому просить відшкодувати 275000 гривень моральної шкоди.

Згідно вимог ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Нормами ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ЦПК); доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Очевидним є те, що потерпіла зазнала значних та тривалих моральних переживань та страждань у зв`язку з вчиненим щодо неї насиллям та знищенням її майна, та до цього часу перебуває в стані пригніченості та відчуває небезпеку з боку обвинуваченого, про що зазначила сама в судовому засіданні та що підтвердила свідок. Завдання моральної шкоди також підтверджується протоколом огляду місця події від 12 березня 2024 року з таблицею ілюстрацій та актом про пожежу в АДРЕСА_2 , від 12 березня 2024 року.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить із засад розумності, виваженості, справедливості та враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла, її моральні переживання, зміну звичного ритму життя, погіршення матеріального становища, неможливість повноцінно жити в будинку, причини і наслідки неправомірних дій обвинуваченого, поведінку обвинуваченого в судових засіданнях, і приходить до висновку, що сума в розмірі 100000,00 гривень є достатньою компенсацією за спричинені моральні страждання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави потрібно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 4543,68 грн.

Строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 закінчився.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73, 84, 91, 100, 128, 368, 370, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання штрафів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити покарання у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, яке виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 100000 (ста тисяч) гривень.

В решті позовних вимог ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 2271,84 гривень процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/120-24/3541-ТР від 21 березня 2024 року, 2271,84 гривень процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/120-24/3255-Д від 13 березня 2024 року.

Речові докази:

-слід низу взуття, в кількості 1 шт вилучений з поверхні підвіконня пошкодженого вікна, із зовнішньої сторони, який перенесений на дактилоскопічну плівку, та поміщений в сейф-пакет №SUD3071831 та переданий в кімнату зберігання речових доказів ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-скляну банку, ємністю 3 л, в кількості 1 шт, вилучена з приміщення кімнати житлового будинку, в якій пошкоджене вікно, поміщена в сейф-пакет №SUD4019969, яку передано в кімнату зберігання речових доказів ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області - знищити;

-сліди папілярних узорів пальців рук, в кількості 5 шт, які перенесені на додаток до протоколу огляду місця події, та поміщені в сейф-пакет №WAR1888908 - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-взуття ОСОБА_3 , яке поміщено в сейф-пакет №5879925 - повернути ОСОБА_3 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1