Справа №591/7903/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/9/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

заявника - ОСОБА_6

представника заявника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заявника ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 листопада 2021 року, якою ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 листопада 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 27 жовтня 2021 року про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 127, 364 КК України, було відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що у поданій заявником ОСОБА_6 заяві відсутні відомості, які дійсно вказують на те, що за певних обставин, в діях працівників Сумського СІЗО мали місце ознаки дисциплінарного проступку.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, заявник ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_8 звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

В поданій апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду міста Суми, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати посадових осіб Сумської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення, відображені у заяві заявника ОСОБА_6 . Постановити ухвалу, якою зобов`язати ДУ «Сумський слідчий ізолятор» доставити засудженого ОСОБА_6 з метою з`ясування обставин тримання під вартою, а також зобов`язати ДУ «Сумський слідчий ізолятор» та Сумську обласну прокуратуру надати належне та законне рішення суду, на підставі якого ОСОБА_6 перебуває в місці позбавлення волі.

У поданій апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду міста Суми від 24 листопада 2021 року, постановити нову, якою зобов`язати посадових осіб Сумської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення, відображені у заяві заявника ОСОБА_6 . Постановити ухвалу, якою зобов`язати прокурора Сумської обласної прокуратури задовольнити вимоги його заяви, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинені відносно нього адміністрацією ДУ «Сумський слідчий ізолятор» кримінальні правопорушення та негайно вчинити законні заходи, відповідно до ст. 26 ЗУ «Про прокуратуру», щодо припинення його незаконного тримання під вартою у вказаній установі.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, захисник ОСОБА_8 посилається на те, що у поданій, в порядку ст. 303 КПК України скарзі на бездіяльність Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні даних до ЄРДР, заявник ОСОБА_6 вказував, що він звернувся 27 жовтня 2021 року з заявою, в якій зазначав про те, що його було піддано нелюдським поводженням, які полягають у триманні в камері тимчасового перебування із неналежними умовами та що, на його думку, свідчило про вчинення відносно нього працівниками ДУ «Сумський СІЗО» кримінальних правопорушень, передбачених ст.127 КК України - катування, та ст. 364 КК України - зловживання владою або службовим становищем. Сумською обласною прокуратурою було розглянуто заяву ОСОБА_6 та за результатами проведеної перевірки, не встановлено дій, що містять ознаки вказаних кримінальних правопорушень, і, відповідно, відомості не до ЄРДР не вносились, що є порушенням вимог ст. 214 КПК України та свідчить про бездіяльність Сумської обласної прокуратури, яка, безпідставно не була встановлена слідчим суддею.

При цьому, як зазначає захисник, в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_6 , що знаходиться в ДУ «Сумський СІЗО», наявне розпорядження Верховного Суду України про повернення без виконання ухвали Судової палати Верховного Суду України від 15 лютого 2005 року. З даного приводу засуджений ОСОБА_6 наголошував, що він без жодного належного та законного рішення тримається під вартою, що повинно бути належним чином досліджено уповноваженими органами, однак не було зроблено, та залишено поза увагою слідчого судді і в оскаржуваній ухвалі свого відображення не знайшло.

Таким чином, захисник вважає, що у даному випадку слідчим суддею були порушені як принципи, наведені в ст. 206 КПК України - загальні обов`язки суду щодо захисту прав людини, так і ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також не враховано практику ЄСПЛ щодо неприйнятності та протиправності тримання особи під вартою без належного документу.

У поданій апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 вказує на те, що у свої заяві він чітко зазначив ті обставини, які, на його думку, свідчили про вчинення відносно нього злочинів, передбачених ст.ст.127,364 КК України, однак до ЄРДР дані так і не було внесено, в порушення вимог, визначених законом.

Крім того, апелянт зазначає, що ним, через обґрунтовану недовіру, двічі було заявлено відвід слідчому судді, у задоволенні якого ухвалами інших суддів було відмовлено, з чим він категорично не згоден та вважає, що вказані рішення мають бути перевірені апеляційним судом. На його думку, оскаржувана ухвала постановлена незаконним складом суду, оскільки слідчий суддя не мав розглядати справу через обґрунтовану йому недовіру, що є істотним порушенням та підставою для скасування такого рішення відповідно до ч. 2 ст. 412 КПК України.

Крім того, апелянт зазначає, що на попередньому засіданні ним слідчому судді було надано розпорядження судді Верховного Суду України про негайне повернення без виконання ухвали Верховного Суду України від 15 лютого 2005 року, через допущену технічну помилку при її друкуванні, тобто, ВСУ зупинив виконання вказаної ухвали, повернув її без виконання та визнав її помилковою. Незрозумілим є те, що, за таких обставин, сталося з вироком Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 року. Фактично, вищезазначене розпорядження було направлено для виконання начальнику Сумського СІЗО№25, який його виконав, однак утаїв це від суду, який ухвалив вирок, при тому, що відповідно до КПК України, зобов`язаний був це зробити. Прокурор, якому мало бути відомо про це розпорядження, є однодумцем адміністрації СІЗО, але ці суб`єкти не мають повноважень вирішувати ті питання, які вирішує суд, і суду вони не дали суду цього зробити. А тому, вищезазначене розпорядження наявне в одному примірнику та знаходиться в його особовій справі, а в матеріалах його кримінальної справи цього розпорядження чи відомостей про його виконання немає.

Саме у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 2 ст. 25 КПК України та ст. 26 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор зобов`язаний негайно реагувати на подібні незаконності тримання у неволі, він і просив слідчого суддю зобов`язати прокурора Сумської обласної прокуратури, яка здійснює нагляд за дотриманням законності у СІЗО №25, припинити бездіяльність та вжити законних заходів щодо поновлення порушених його прав, при цьому, ним було надано на огляд беззаперечні докази на підтвердження зазначеного.

Однак, будучи зацікавленим та упередженим, слідчий суддя відмовив йому у здійсненні правосуддя та відмовився виконувати свій прямий обов`язок, визначений Законом, внаслідок чого прийняв рішення, яка вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг, заявника ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, доводи прокурора, який заперечив щодо апеляційних доводів та вимог, вважав ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

За змістом положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування встановлений Главою 26 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, серед іншого, і про обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вказана частина статті повністю кореспондується із підпунктом 1 пункту 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139, де зазначено про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 214 КПК, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Пунктом 1 частини 1 ст. 303 КПК встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів даного провадження, заявник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури, яка вмотивована тим, що він подав до Сумської обласної прокуратури заяву від 27 жовтня 2021 року про вчинення щодо нього службовими особами Сумського СІЗО кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 127, 364 КК України, за якою дані до ЄРДР так внесені і не були.

У поданій заяві від 27 жовтня 2021 року заявник вказував, що працівники установи, позбавивши його прогулянки безпідставно, набагато раніше, ніж потрібно було, помістили його до відповідного боксу, в якому відчувався запах каналізації, де він чекав на доставлення до Зарічного районного суду м. Суми для участі у розгляді провадження відносно нього.

За результатом поданої скарги, заявник просив постановити рішення, яким зобов`язати уповноважену особу Сумської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості по вказаній заяві, повідомити його про це письмово та надати, по кожному злочину окремо, витяг з ЄРДР.

Перевіряючи обґрунтованість поданої скарги, з врахуванням доданих до неї доказів, слідчим суддею було встановлено, що у заяві ОСОБА_6 відсутні відомості, які дійсно вказують, що мало місце кримінальне правопорушення, і за певних обставин, в діях працівників Сумського СІЗО можуть вбачатися ознаки дисциплінарного проступку, що стало підставою для відмови останньому у задоволенні його вимог.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів та зауважує, що згідно чинного законодавства, внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, що містять достатні об`єктивні дані, з яких можливо дізнатись про обставини, що можуть свідчити про вчинення саме кримінального правопорушення та дійти висновку про попередню його правову кваліфікацію.

При цьому, на спростування доводів апелянтів, колегія суддів зауважує, що зі змісту поданої ОСОБА_6 до Сумської обласної прокуратури заяви від 27 жовтня 2021 року вбачається, що останній просив внести дані до ЄРДР за вчинення відносно нього працівниками ДУ «Сумський слідчий ізолятор» кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.127,364 КК України.

Так, Кримінальним кодексом України передбачено кримінальну відповідальність по:

- ст.127 КК України за катування, тобто, що передбачає будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою примусити її чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати інформацію чи зізнання, або з метою покарати її чи іншу особу за дії, вчинені нею або іншою особою чи у вчиненні яких вона або інша особа підозрюється, або з метою залякування її або інших осіб;

- ст.364 КК України за зловживання владою або службовим становищем - умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Тобто, кожна із зазначених статей передбачає свій окремий склад злочину, в той час як заява ОСОБА_6 не містить відомостей, які б свідчили про наявність у діях працівників ДУ «Сумський слідчий ізолятор» складу вказаних кримінальних правопорушень.

При цьому, на спростування доводів апелянтів про те, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР визначальним є наявність саме повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів зауважує, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, що містять достатні об`єктивні дані, з яких можливо дізнатись про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та дійти висновку про його попередню правову кваліфікацію, а само по собі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, без його належного обґрунтування та доказів на підтвердження незаконності дій будь-яких осіб чи особи, про яку заявник заявляє, як про правопорушника, жодних правових наслідків не має, що було вірно враховано слідчим суддею при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, всупереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею прийнято законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 406, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 листопада 2021 року, якою заявнику ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури, залишити - без змін, а апеляційні скарги заявника ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4