Провадження № 1-кп/742/201/24
Єдиний унікальний № 731/590/19
УХВАЛА

30 липня 2024 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , її представника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , адвокатки ОСОБА_10 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000417 від 04.09.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, -

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000417 від 04.09.2019, за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на існування ризиків передбачених ст.177 КПК УКраїни, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків.

Обвинувачений ОСОБА_9 , в черговий раз, заявив письмове клопотання, яке підтримала його захисниця ОСОБА_10 , про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та перебуванням його за місцем реєстрації. Яке мотивує безпідставністю взяття його під варту, без існування будь-яких ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вважаючи таке тримання під вартою антизаконним запобіжним заходом, всупереч ухвали Черкаського апеляційного суду від 22.06.2023. При обранні запобіжного заходу були грубо порушені Конституція України, вимоги КПК та норми Європейської Конвенція з прав людини.

Вирішуючи заявлені клопотання колегія суддів дійшла наступного висновку.

За змістом ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_9 ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23.01.2024 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 22.03.2024 включно.

У подальшому, ухвалою Прицького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.03.2024, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 - тримання під вартою без визначення застави продовжено на строк 60 діб, а саме, до 04.05.2024.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.04.2024 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 - тримання під вартою без визначення застави продовжено на строк 60 діб, а саме, до 20.06.2024.

Уподальшому, ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2024 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 - тримання під вартою без визначення застави також продовжено на строк 60 діб, а саме, до 16.08.2024.Тобто, строк запобіжного заходу спливає.

Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, можливість незаконного впливу на свідків, які ще судом не допитані, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які може бути призначене довічне позбавлення волі. Тому суд вважає, що обвинувачений усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, в разі доведеності його винуватості, може переховуваится від суду.

Приймаючи до уваги заяви потерпілої та свідків, які вважають, що перебування обвинуваченого ОСОБА_9 , на волі, загрожує її життю та здоров`ю, оскільки після подій, які вчинив обвинувачений вони перебувають у постійносу страху за своє життя, суд вважає наявним ризик можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які є односельцями з ОСОБА_9 .

Колегія суддів також враховує спосіб та характер вчинення кримінальних правопорушень, за якими пред`явлено обвинувачення, і з урахуванням вищенаведених обставин у їх сукупності,вважає, що обраний та продовжений запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, повинен мати місце і надалі через відсутність правових підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи при цьому наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зникли, не зменшилися та продовжують існувати і на даний час.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились, або ж відпали, на даний час не встановлено, тому підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 на більш м`який - відсутні, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого підлягає задоволенню, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту, яке не підтвердженге будь-якими доказами, слід відмовити.

Керуючись ст. 177-178, 183 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжнгого заходу задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави на строк 60 діб тобто, до 27 вересня2024 року.

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_9 , підтриманого захисницею - адвокаткою ОСОБА_10 , про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор".

Повний текст ухвали проголошено 02 серпня 2024 року о 15 год 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом п`яти днів з моменту проголошення даної ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_11

Судді:

ОСОБА_12