Дата документу 17.10.2024
Справа № 334/8224/24
Провадження № 1-кп/334/700/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з кімнати яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з комоду викрав грошові кошти ОСОБА_6 у сумі 200 доларів США, що еквівалентно офіційному курсу гривні щодо іноземних валют НБУ на січень 2024 року 7600 гривні 40 копійок, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 7600 гривні 40 копійок.

Крім того, у березні 2024 року ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи повторно, шляхом вільного доступу, з кімнати яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з комоду викрав грошові кошти ОСОБА_6 у сумі 200 доларів США, що еквівалентно офіційному курсу гривні щодо іноземних валют НБУ на березень 2024 року 7609 гривні 84 копійки, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 7609 гривні 84 копійки.

В подальшому, у квітні 2024 року ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи повторно, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з кімнати яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з комоду викрав грошові кошти ОСОБА_6 у сумі 300 доларів США, що еквівалентно офіційному курсу гривні щодо іноземних валют НБУ на квітень 2024 року 11699 гривень 22 копійки, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 11699 гривень 22 копійок.

Крім того, у травні 2024 року, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, діючи повторно, з кімнати яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з комоду викрав грошові кошти ОСОБА_6 у сумі 100 доларів США, що еквівалентно офіційному курсу гривні щодо іноземних валют НБУ на травень 2024 року 3951 гривню 51 копійку, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 3951 гривні 51 копійка.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у період з червня по липень 2024 року, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи повторно, шляхом вільного доступу, з кімнати яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з комоду викрав грошові кошти ОСОБА_6 у сумі 200 доларів США та 125 Євро, що еквівалентно офіційному курсу гривні щодо іноземних валют НБУ на липень 2024 року 8090 гривні 84 копійки та 5472 гривні 62 копійки, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 13563 гривні 46 копійок.

Окрім того, у червні 2024 року ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, вчинене повторно, шляхом вільного доступу, з кімнати яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з комоду викрав грошові кошти які належать ОСОБА_7 у сумі 200 доларів США, що еквівалентно офіційному курсу гривні щодо іноземних валют НБУ на червень 2024 року 8100 гривень, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 8100 гривень.

Також у серпні 2024 року ОСОБА_4 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, вчинене повторно, шляхом вільного доступу, з кімнати яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з комоду викрав грошові кошти які належать ОСОБА_7 у сумі 200 доларів США, що еквівалентно офіційному курсу гривні щодо іноземних валют НБУ на серпень 2024 року 8200 гривень 26 копійок, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 8200 гривень 26 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості.

Так, відповідно до ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України 05.10.2024 між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою про визнання винуватості, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.

За змістом даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за встановлених і викладених в угоді обставин, зобов`язується відшкодувати потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток у розмірі 44424 гривні 43 копійки протягом двох років, відшкодувати потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток у розмірі 16300 гривень 26 копійок протягом двох років.

Сторони угоди, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який повністю та беззастережно визнав свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, має стійкі соціальні зв`язки, а саме одружений, офіційно працевлаштований, узгодили покарання передбачене санкцією ч.4 ст. 185 КК України, у вигляді п`яти років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за встановлених досудовим розслідуванням обставин визнає повністю. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог ч.4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб. Всіма потерпілими надано письмову згоду прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно можливі для виконання, в тому числі щодо відшкодування матеріальної шкоди потерпілим з огляду на наявність постійного місця роботи у обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, роботи, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, суд вбачає наявність підстав для висновку про доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості, призначення йому узгодженого сторонами покарання, яке визначено з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутності обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують його покарання, та яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 жовтня 2024 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .

Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi» моделі «9А», який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , залишити останній за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1