Справа №949/2427/23
Провадження №1-кп/949/167/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000334 від 04 листопада 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального Кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння фізичних та психологічних страждань своїй колишній дружині - ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично у період часу з 02 червня 2023 року по 03 листопада 2023 року вчиняв відносно ОСОБА_5 акти фізичного та психологічного домашнього насильства, що призвели до фізичних, психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10 вересня 2023 року та 02 жовтня 2023 року, вчинив відносно ОСОБА_5 акти фізичного та психологічного домашнього насильства, що виразились у формі завдання фізичного болю, словесних образ на адресу потерпілої, у зв`язку із чим ОСОБА_4 , відповідно до постанов Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 червня 2023 року у справі №949/1072/23, від 14 вересня 2023 року у справі №949/1838/23 та від 05 жовтня 2023 року у справі №949/1969/23, за вищевказаними фактами притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП. за вчинення домашнього насильства.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння фізичних та психологічних страждань, 03 листопада 2023 року біля 20 години, перебуваючи в будинку за місцем проживання, вкотре проявив відносно ОСОБА_5 акт психологічного насильства у вигляді образ нецензурними словами в адресу потерпілої. Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 завдано фізичних та психологічних страждань, погіршилась якість її життя, що виразилось у втомі, фізичному дискомфорті.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.126-1 КК України визнав частково та дав суду показання, що у нього з колишньою дружиною ОСОБА_5 неприязні відносини. Вказав, що ніяких дій відносно колишньої дружини фізичного чи психологічного насильства він не вчиняв. При цьому пояснив, що потерпілу він дійсно ображав нецензурними словами та інколи її штовхав, через що у неї з`являлися синці. В подальшому притягувався до адміністративної відповідальності. На такі дії його провокувала колишня дружина.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила викладені у обвинувальному акті обставини та додатково пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_4 систематично вчиняв відносно неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, у зв`язку з чим їй доводилось звертатись в поліцію. З приводу міри покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк один рік та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік. Крім того, просила застосувати обвинуваченому обмежувальні заходи передбачені ст.91-1 КК України.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.126-1 КК України, доведена сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, перевірених і досліджених в судовому засіданні, зокрема показаннями свідка обвинувачення ОСОБА_6 , яка пояснила, що обвинувачений це її батько. Протягом тривалого часу батько вчиняє домашнє насильство, відносно матері ОСОБА_5 , зокрема ображав нецензурними словами, словесно принижував, залякував та погрожували фізичною розправою, у зв`язку з чим ОСОБА_6 втікала з будинку, а потім були змушені з матір`ю викликали працівники поліції. Одного разу взяв поліно та кинув по матері, але воно потрапило їй в обличчя.

Аналізуючи вищезазначені покази свідка, допитаної в судовому засіданні, суд вважає їх такими, що в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України і показання вказаного свідка не викликають сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки є послідовними, які підтверджені в судовому засіданні та узгоджуються з іншими письмовими доказами, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

Відповідно до копії постанови Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 червня 2023 року по справі №949/1072/23, 02 червня 2023 року близько 07 год. 50 хв. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн. (а.п.16-18).

Відповідно до копії постанови Дубровицького районного суду Рівненської області від 14 вересня 2023 року по справі №949/1838/23, 10 вересня 2023 року близько 08-15 год. за місцем проживання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , повторно протягом року, умисно вчинив фізичне та психологічне насильство в сім`ї, а саме ображав та погрожував своїй дружині ОСОБА_5 , що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт, з відбуванням їх не більше як чотири години на день, які полягають у виконанні порушником, у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування (а.п.19-20).

Відповідно до копії постанови Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2023 року по справі №949/1969/23, ОСОБА_4 02 жовтня 2023 року о 19 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 , повторно протягом року, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство в сім`ї, тобто умисно вчинив дії фізичного та психологічного характеру, а саме ображав та застосовував фізичне насильство, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.п.21-23).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, суд кваліфікує за ст.126-1 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як нетяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий (а.п.34), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.35), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.33).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.ст. 66,67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Суд приймає до уваги також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та відношення обвинуваченого до вчиненого, який не визнав своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні та з врахуванням вищевикладеного, вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст.126-1 КК України.

Одночасно враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та особу обвинуваченого, який частково визнавав вину та позитивно характеризується за місцем проживання, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, застосувавши принцип індивідуалізації покарання, суд прийшов до висновку, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді обмеження волі і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості злочину та особі обвинуваченого, сприяти виправленню та попередженню у вчиненні ним нових злочинів.

Окрім того, статтею 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачені спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству.

Пунктом 4 ч.1 ст.24 вказаного Закону передбачено направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно ч.6 ст.28 Закону кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав передбачених цим Кодексом від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені відповідні обов`язки.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , пов`язане з домашнім насильством, а покарання йому призначене, не пов`язане з позбавленням волі, тому в інтересах потерпілої особи від цього злочину ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне одночасно застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 терміном на 3 (три) місяці обмежувальні заходи, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме: п.1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; п.5) направлення для проходження програми для кривдників.

При цьому, організацію виконання обмежувального заходу у виді проходження обвинуваченою програми для кривдників, передбаченого п.5 ч.1 ст.91-1 КК України - слід покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання ОСОБА_4 .

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Майнова шкода та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, в ході судового розгляду до обвинуваченого не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Керуючись ст.75 Кримінального Кодексу України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 Кримінального Кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

На підставі п.1, 3, 5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальні заходи, а саме:

- п.1) заборонити перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

- п.5) пройти програму для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Виконання обмежувального заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді проходження програми для кривдників, передбаченого п.5 ч.1 ст.91-1 КК України - покласти на Дубровицьку міську раду Сарненського району Рівненської області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Рівненської області ОСОБА_1