провадження № 274/8284/24
провадження № 1-в/0274/1233/24
УХВАЛА

Іменем України

08.11.2024 року. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду провадження за поданням ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року у відповідність до вимог чинного законодавства щодо засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка Білопільського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого: 08.07.20 за ст.ст. 186 ч. 2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 засуджений 30 червня 2022 року Святошинським районним судом м. Києва ч. 2 ст. 185 КК України (3 місяці арешту), на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.20 (за ст.ст. 186 ч. 2, 75, 76 КК України 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки) та остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В поданні ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" ставиться питання про приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 30.06.22 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, судове засідання просять проводити без участі представника адміністрації установи. Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд подання без його участі.

Прокурор не заперечив проти задоволення подання у частині звільнення від покарання за ст. 185 КК України, однак просить залишити покарання з реальним його відбуванням за ст. 186 КК України.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення. Так, 09 серпня 2024 року набрали чинності зміни у законодавстві (нова редакція ст. 51 КУпАП), законодавець у десять разів підняв мінімальну межу вартості викраденого майна для того, щоб за його викрадення наставала кримінальна, а не адміністративна відповідальність, і з 09.08.24 викрадення майна є кримінально протиправним лише у тому разі, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення перевищує 2 неоподатковані мінімуми доходів громадян (до 09.08.24 0,2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Отже з 09.08.24 кримінальна, а не адміністративна відповідальність за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату майна настає, якщо вартість такого майна з врахуванням відповідних положень Податкового кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у період з 01.01.22 до 31.12.22 становить понад 2481 грн 00 коп.

Згідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.06.22 ОСОБА_4 засуджений та відбуває покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке було скоєно 13.02.22 і вартість викраденого майна становить 789,59 грн. Кримінальна караність діяння у виді крадіжки майна вартістю 789,59 грн 13 лютого 2022 року встановлювалася відповідно до положень ст. 51 КУпАП в ред. від 04.06.09 та ст. 185 КК України, ст. 51 КУпАП в ред. від 04.06.09 втратила чинність.

Взагалі підставою для звільнення від призначеного судом покарання за діяння, караність якого усунена законом, при чому таке звільнення мало б бути негайним, є набрання чинності законом, яким усувається караність, а не рішення суду з цього питання. Рішення суду у цьому випадку є необхідним лише у випадку, якщо покарання, яке відбуває засуджений, було призначене та охоплює не лише діяння, караність якого усунена. Засуджений не був з якихось причин звільнений на підставі Закону і тому у цій справі суд вирішує це питання на підставі подання.

Твердження прокурора про неможливість звільнення від призначеного покарання на підставі ст. 71 КК України, оскільки засуджений вчинив злочин у період іспитового строку звільнення від відбування покарання з випробуванням, грубо протирічить вимогам закону, оскільки ст. 71 КК України судом було застосовано до ОСОБА_4 виключно у зв`язку з вчиненням ним діяння, яке на той час було злочином, однак на даний це діяння таким не є, тобто і підстав для застосування ст. 71 КК України не існує. Тому тлумачення прокурора про необхідність реального продовження відбування ОСОБА_4 міри покарання у виправній колонії є нічим іншим, як спробою незаконно позбавити волі людину.

Як визначено у ч. 2 ст. 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Беручи до уваги наведене, засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного судом покарання за діяння у виді крадіжки 13.02.22. При цьому у засудженого залишається покарання, призначене за ч. 2 ст. 186 КК України, вирок щодо ОСОБА_4 за вчинення цього правопорушення підлягає самостійному виконанню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 5, 71, 74, 185 КК України, ст. 51 КУпАП, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

подання задовольнити.

Привести вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, звільнивши ОСОБА_4 від покарання, призначеного за цим вироком за ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння цим законом.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.ст. 186 ч. 2, 75, 76 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки виконувати самостійно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий - суддя ОСОБА_1