05.09.2024 Єдиний унікальний номер 205/3557/24
1-кп/205/765/24
Провадження №1-кп/205/765/24
Справа №205/3557/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000085 від 21 лютого 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, раніше засудженого: 29.12.2023 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.125 ч.1 КК України до 100 годин громадських робіт, офіційно не працевлаштованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ст.389 ч.2, 125 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2023 року, був засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, який надійшов на виконання до Новокодацького РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області. 14 лютого 2024 року обвинувачений ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання за зазначеним вироком суду, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного судом покарання. Крім того, в цей же день, тобто 14 лютого 2024 року, обвинуваченому ОСОБА_5 було вручено направлення до КП «Молодіжне творче об`єднання», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для відпрацювання громадських робіт з 15 лютого 2024 року. Однак, обвинувачений ОСОБА_5 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від вказаного покарання, діючи умисно, маючи на меті ухилення від відбування покарання, в період часу з 15 лютого до 18 березня 2024 року, без поважних причин не з`являвся до КП «МТО» для відбування покарання у виді громадських робіт. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи належним чином проінформованим про порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, призначеного вироком суду, порушуючи порядок та умови відбування покарання, діючи умисно, без поважних причин, допустив більше двох невиходів на роботу протягом місяця, чим умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_5 , 18 лютого 2024 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, разом з потерпілим ОСОБА_4 , перебували біля під`їзду буд. АДРЕСА_3 , де між ними на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт, під час якого у обвинуваченого виник злочинний умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_5 , в той же день, близько 18 години 40 хвилин, перебуваючи у зазначеному вище місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачуючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи спричинити потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження, перебуваючи позаду нього, обхопив останнього обома руками в області грудної клітини та намагався перекинути через себе, але у зв`язку з тим, що потерпілий чинив опір, вони впали на земельне покриття. Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_5 , піднявшись та перебуваючи біля потерпілого, який перебував у положенні лежачи обличчям до землі, завдав останньому хаотичні удари ногами в область голови, у кількості не менше трьох, після чого ОСОБА_4 , прикриваючи голову руками, піднявся із землі та попрямував у напрямку під`їзду, в той час як ОСОБА_5 , перебуваючи позаду потерпілого, штовхнув останнього у спину, в наслідок чого ОСОБА_4 впав на асфальтове покриття на ліве коліно та дві руки. Таким чином, в результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, трьох синців в надбрівній області праворуч відповідно внутрішньому куту правої брови, на верхній та нижній повіках правого ока з переходом на проекцію гайморової пазухи праворуч, на нижній повіці лівого ока в проекції внутрішнього кута з переходом на проекцію гайморової пазухи ліворуч, двох забійних ран в надбрівній області праворуч, на спинці носу по центру та праворуч, садна в надбрівній області праворуч відповідно внутрішньому куту правої брови на тлі синця, внутрішньо-шкірного крововиливу в лобно-скроневій області ліворуч з переходом на проекцію виличної дуги ліворуч, крововиливу на червоній каймі нижньої губи праворуч, трьох синців по задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, по передній поверхні лівого колінного суглобу, дев`яти саден по передній поверхні лівого променево-п`ясного суглобу по тильній поверхні лівої кисті в проекції міжфалангового суглобу 5-го пальця, по тильній поверхні правої кисті, в проекції 2-ї та 5-ї п`ясних кісток, міжфалангових суглобів 4-го та 5-го пальців та основної фаланги 5-го пальця, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся та підтвердив суду, що при зазначених в обвинувальному акті обставинах, будучи засудженим 29 грудня 2023 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.125 КК України до 100 годин громадських робіт, він ухилився від відбування призначеного покарання, не з`явившись до КП «Молодіжне творче об`єднання» ДМР в період часу з 15 лютого до 18 березня 2024 року. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що 18 лютого 2024 року, близько 18 години 30 хвилин, коли він, разом з потерпілим ОСОБА_4 перебували біля під`їзду буд. АДРЕСА_3 , між ними стався конфлікт, під час якого потерпілий штовхнув його, в результаті чого він впав. Коли він піднявся, між знову відбулась штовханина, під час якої ОСОБА_4 вдарив його, в результаті чого він знову впав, а коли піднявся, потерпілий став тікати та перечепившись, впав на землю. Після цього він підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та наніс йому 3-4 удари. В той же час обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що частину тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_4 , останній отримав, коли тікав від нього та впав, а частину від його ударів.

Винуватість ОСОБА_5 також повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 підтвердив суду, що 18 лютого 2024 року, близько 18 години 30 хвилин, він перебував біля під`їзду буд. АДРЕСА_3 , де у нього виник конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_5 , під час якого останній обхопив його руками за тулуб та намагався кинути через себе, однак не зміг, в результаті чого вони впали на землю. Піднявшись, обвинувачений ОСОБА_5 став наносити йому хаотичні удари ногами в область голови, а коли він піднявся та направився у бік під`їзду, прикриваючи голову руками, обвинувачений штовхнув його у спину, в результаті чого він впав. Таким чином, в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_5 , йому були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Свідкок ОСОБА_6 підтвердила суду, що 18 лютого 2024 року, близько 19 години, перебуваючи за місцем свого проживання, у АДРЕСА_4 , вона почула гучні звуки у дворі, а коли виглянула у вікно, побачила, що на землі лежить потерпілий ОСОБА_4 , а обвинувачений ОСОБА_7 наносить йому удари ногами в область голови. Показаннями свідка ОСОБА_8 також підтверджено, що 18 лютого 2024 року, у вечірній час, біля буд. АДРЕСА_3 , між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 дійсно відбувся конфлікт, в результаті чого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження.

Зазначені обставини також повністю підтверджуються письмовими доказами, а саме: протоколами проведення слідчого експерименту від 26 лютого та 18 березня 2024 року (а.с14-19, 58-62), під час яких потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_6 вказали на обставини спричинення обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому, а також висновком судово-медичної експертизи №739е від 15 березня 2023 року (а.с.45-49), згідно з яким потерпілому ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, трьох синців в надбрівній області праворуч відповідно внутрішньому куту правої брови, на верхній та нижній повіках правого ока з переходом на проекцію гайморової пазухи праворуч, на нижній повіці лівого ока в проекції внутрішнього кута з переходом на проекцію гайморової пазухи ліворуч, двох забійних ран в надбрівній області праворуч, на спинці носу по центру та праворуч, садна в надбрівній області праворуч відповідно внутрішньому куту правої брови на тлі синця, внутрішньо-шкірного крововиливу в лобно-скроневій області ліворуч з переходом на проекцію виличної дуги ліворуч, крововиливу на червоній каймі нижньої губи праворуч, трьох синців по задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, по передній поверхні лівого колінного суглобу, дев`яти саден по передній поверхні лівого променево-п`ясного суглобу по тильній поверхні лівої кисті в проекції міжфалангового суглобу 5-го пальця, по тильній поверхні правої кисті, в проекції 2-ї та 5-ї п`ясних кісток, міжфалангових суглобів 4-го та 5-го пальців та основної фаланги 5-го пальця, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , який не заперечував сам факт нанесення ударів потерпілому ОСОБА_4 , в тій частині, що тілесні ушкодження в області голови потерпілий отримав в результаті падіння, коли тікав він нього, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки повністю спростовуються показаннями самого потерпілого ОСОБА_4 , а також свідка ОСОБА_6 , які і під час проведення слідчого експерименту, і в судовому засіданні, послідовно вказували на ту обставину, що тілесні ушкодження в області голови, спричинені саме в наслідок нанесених обвинуваченим ОСОБА_5 ударів ногами в область голови. Зазначені показання потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 суд вважає належним доказом, оскільки вони узгоджуються між собою та підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №739е від 15.03.2024 року (а.с.45-49), згідно з яким локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 в області обличчя та голови, не суперечить механізму їх утворення, на який вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту за його участю. Крім того, як зазначено у вказаному висновку, з урахуванням характеру, локалізації (тілесні ушкодження розташовані по різним анатомічним лініям та областям) та кількості виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони не є характерними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився за вказаним епізодом злочинної діяльності допитом обвинуваченого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , а також дослідивши письмові докази за епізодом спричинення потерпілому тілесних ушкоджень та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт та ч.2 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбаченою ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді обмеження волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілим ОСОБА_4 цивільних позовів про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди 9231 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_4 поніс витрати, пов`язані з лікуванням в сумі 9231 грн., які підтверджені документально. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого ОСОБА_4 , яка була завдана йому незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_5 шляхом спричинення тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав потерпілий, суд, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 100 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 60 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілого.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.389 ч.2, 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на один рік;

- за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня його прибуття до відповідної установи виконання покарань.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 - не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 :

- в рахунок відшкодування майнової шкоди 9231 гривню;

- в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1