справа № 732/795/24
провадження № 1-кп/732/71/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

у присутності секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороб`ївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працює, неодруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 і ч.3 ст.152 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 здійснив вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло потерпілої, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), яке було вчинене щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та яка є неповнолітньою особою.

Указане кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив за наступних обставин.

27 лютого 2024 року, близько 10 години 13 хвилин, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в будинку за місцем свого постійного проживання в АДРЕСА_2 , діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення власної статевої пристрасті з неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є донькою його співмешканки, зайшов до її кімнати та став її обіймати, намагався силоміць зняти з неї одяг та звалити на ліжко. Неповнолітня ОСОБА_8 змогла вирватися від ОСОБА_6 та стала тікати, але він її наздогнав у наступній кімнаті - передпокої, де звалив її на диван, де силоміць зняв з неї светр та штани. Однак ОСОБА_8 знову змогла вирватися від ОСОБА_6 та стала тікати і змогла вибігти в коридор. ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, наздогнав потерпілу в коридорі та, користуючись перевагою в фізичній силі, звалив її на підлогу, на спину, нахилився над нею і силоміць зняв з неї труси та з використанням власного пальця руки, без добровільної згоди потерпілої, торкався її статевих органів, не проникаючи в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 . В цей час потерпіла продовжувала чинити опір, в ході якого змогла вирватися і втекти з будинку в гараж. У цей момент до двору будинку прибула матір потерпілої ОСОБА_10 . Своїми злочинними діями ОСОБА_6 завдав неповнолітній ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді синців обох нижніх кінцівок, крововиливу в ділянці піхви, які згідно висновку судово-медичної експертизи №199 від 29.03.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст.15 і ч. 3 ст. 152 КК України, як незакінчений замах на зґвалтування, тобто на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинених щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, яка є неповнолітньою особою.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. Показав, що проживає в будинку АДРЕСА_2 спільно з матір`ю потерпілої ОСОБА_10 близько 12 років без реєстрації шлюбу, вони мають двох спільних синів. Також з ними разом проживає дочка ОСОБА_10 . ОСОБА_11 - потерпіла по справі. 27.02.2024 в ранковий час він відвів синів на шкільний автобус, після чого зайшов додому, взяв пляшку горілки та пішов з дому з наміром розпити її. У місці він зустрів знайомих чоловіка та жінку, з якими вони розпили пляшку горілки. Від вжитого алкоголю він сп`янів та пішов додому, де ліг відпочити. Прокинувшись, він вийшов на кухню, де побачив немитий посуд. Знаючи, що його падчерка ОСОБА_11 вдома, він вирішив посварити її за невимитий посуд та пішов до її кімнати. Потерпіла перебувала за столом. Він підійшов до неї та обійняв за плечі. ОСОБА_11 різко підвелася, почала відмахуватися, верещати. Він схопив її за руку. Відбиваючись від нього, ОСОБА_11 розмахувала руками. Оскільки він тримав її за рукав светра, який був вільного крою, светр знявся. Потерпіла впала на ліжко та почала відбиватися від нього ногами та руками, під час чого подряпала його. У момент боротьби він схопив потерпілу за штани, і ті знялися. Потерпіла відвелася та почала тікати від нього. Бажаючи її наздогнати, він штовхнув її у спину, від чого вона впала на підлогу. У цей момент він також перечепився та впав та ОСОБА_11 . На підлозі потерпіла також продовжувала чинити йому опір, під час боротьби він схопив потерпілу за труси, від чого вони злетіли. Перебуваючи на потерпілій, він випадково п`яльцями руки зачепив її статевий орган, у піхву потерпілої він не проникав. У цей момент потерпіла змогла відбитися від нього, підвелася та вибігла з будинку, забігла в гараж, де сховалася. Він почав переслідувати її, вийшов з будинку, підійшов до гаражу, однак далі не заходив та більше потерпілу не чіпав. За кілька хвилин до двору будинку під`їхав автомобіль, на подвір`я зайшла його співмешканка ОСОБА_10 , яка почала на нього кричати, у зв`язку із чим він залишив будинок і пішов. На вулиці він впав у струмок, намок, через що пішов до сусідів погрітися. За кілька хвилин до сусідів приїхали працівники поліції та затримали його. Обвинувачений в судовому засіданні наполягав на тому, що в момент боротьби з потерпілою він бажав застосувати до потерпілої фізичне насильство, побити її, однак не зміг цього реально зробити, оскільки був нетверезий, а потерпіла активно відбивалася від нього. Сексуального мотиву та мети він не переслідував. Увесь час він був одягнений, не знімав навіть куртку, не розщібав ані верхнього одягу, ані штанів. Сексуального збудження він не відчував. Ані вчинити сексуальне насильство, ані зґвалтувати потерпілу він наміру не мав. Наполягав на тому, що речі з потерпілої злетіли мимовільно, оскільки він хапав потерпілу за речі у процесі їх боротьби. Обвинувачений просив суд перекваліфікувати його дії із замаху на зґвалтування на домашнє насильство, за що призначити йому відповідне покарання.

Захисник у судовому засіданні пояснив, що обвинуваченим повністю визнаються фактичні обставини вчинення домашнього насильства відносно потерпілої. Разом з тим, дії обвинуваченого помилково кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.15 і ч.3 ст.152 КК України, оскільки для кваліфікації дій обвинуваченого за вказаною статтею, на думку захисника, в матеріалах справи немає достатніх доказів. Вважає, що дії обвинуваченого підлягають кваліфікації як вчинення домашнього насильства.

У судовому засіданні досліджено докази обвинувачення і захисту. Під час ухвалення вироку в нарадчій кімнаті проведено аналіз показань обвинуваченого у взаємозв`язку з показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілої, свідків та письмовими доказами, оцінено надані докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України.

За результатами проведеної оцінки суд дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення є обґрунтованим частково. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

Допитана у судовому засіданні у присутності законного представника неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 показала, що 27.02.2024 вона перебувала у своїй кімнаті та була присутня на уроках, які проводилися в дистанційній формі через мережу Інтернет. У той день вона була одягнена у білий светр та штани. У той час, коли проходив урок, додому повернувся співмешканець її матері ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та одразу пішов спати до іншої кімнати. Окрім неї і вітчима у той момент вдома нікого не було. Приблизно о 10-й годині ОСОБА_6 прокинувся, прийшов до її кімнати, підійшов до неї та почав її обіймати за плечі, від нього відчувався різкий запах алкоголю, очі були червоні. У відповідь на дії ОСОБА_6 вона почала його відштовхувати та хотіла вибігти з кімнати, однак впала на ліжко. У цей момент їй зателефонувала матір і вона, злякавшись дій вітчима, почала кричати, що ОСОБА_6 хоче її зґвалтувати. ОСОБА_6 вибив телефон з її рук. У цей момент їй вдалося вирватися від ОСОБА_6 та побігти у вітальню , однак останній наздогнав її, повалив на диван та зняв з неї одяг, при цьому порвав светр. Вона залишилася в одній білизні, просила відпустити її. Продовжуючи відбиватись від ОСОБА_6 , вона подряпала його і змогла знову вирватися й втекти у коридор. Наздогнавши її в коридорі, ОСОБА_6 штовхнув її, завалив на підлогу. Утримуючи її на підлозі однією рукою, обвинувачений іншою своєю рукою зняв з неї труси та відкинув їх, після чого пальцем своєї руки ОСОБА_9 почав торкатися її статевого органу. Вона відштовхнула його, вирвалась, підвелася та побігла до гаража, де одягла куртку та сховалася. ОСОБА_6 прибіг слідом за нею та став у дверному проході гаража. У цей час додому повернулася її матір, яка почала сварити вітчима, останній вийшов з подвір`я та пішов. Після приїзду матері вона забігла в дім та одягла штани. Труси вона підняла з підлоги та поклала біля светру. Після цього приїхали працівники поліції, які опитали її в присутності матері. Потерпіла показала, що ОСОБА_6 її не бив, а лише хапав за одяг та торкався її тіла. Вона у свою чергу подряпала ОСОБА_6 та відбивалася від нього.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 (матір потерпілої) показала, що 27.02.2024 близько 10-ї год. вона перебувала на роботі та зателефонувала своїй дочці ОСОБА_11, яка в цей момент мала бути вдома та в дистанційному режимі слухати урок. На її дзвінок дочка відповіла та одразу повідомила, що вітчим чіпляється до неї. Вона була дуже схвильована цим повідомленням дочки, перервала розмову та одразу попросила водія з її роботи відвезти її додому. Дорогою вона викликала поліцію та повідомила, що її співмешканець ОСОБА_6 намагається зґвалтувати її дочку. Це було виключно її припущення, оскільки вона не знала, що відбувається вдома. Приїхавши додому, вона виявила обвинуваченого на подвір`ї будинку у нетверезому стані, почала сварити його, останній пішов з дому, вона намагалася наздогнати його, але вирішила повернутися додому. Вдома вона побачила дочку, яка була вдягнена в куртку та штани. ОСОБА_11 розповіла їй, що сталося, повідомила, що ОСОБА_6 залицявся до неї. Невдовзі прибули працівники поліції, які опитали її та дочку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що працює водієм у міській ЖЕД. 27.02.2024 він в ранковий час перебував на роботі, до нього підбігла працівниця ЖЕД ОСОБА_10 , яка була знервована та просила терміново відвезти її додому, повідомила, що її дочку насилують. Він погодився відвезти ОСОБА_10 додому. Дорогою ОСОБА_10 з автомобіля зателефонувала до поліції та в його присутності зробила заяву про те, що її чоловік ґвалтує її дочку. Під`їхавши до будинку по АДРЕСА_2, ОСОБА_10 вибігла з автомобіля та пішла у двір. Він декілька хвилин вирішив почекати, побачив, що з двору вийшов обвинувачений та пішов по вулиці. У дворі він побачив потерпілу, яка була у куртці та штанях. Працівники поліції, які прибули на виклик, поїхали шукати ОСОБА_6 . Після цього він вирішив повертатися на роботу та поїхав з місця події.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що у зимовий період цього року, точної дати не пам`ятає, до нього додому зайшов ОСОБА_6 , який просив погрітися. Останній був засмучений, збентежений, сидів біля груби, нічого не казав. За годину після цього в будинок зайшли працівники поліції, які затримали ОСОБА_6 .

Підставою початку досудового розслідування кримінального провадження є рапорт старшого інспектора - чергового ВП №3 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 27.02.2024, яким зафіксоване повідомлення, що надійшло 27.02.2024 о 15 год.09 хв. Городнянської міської лікарні, про факт звернення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом синці на внутрішній поверхні третини лівого стегна, тріщина в присінку піхви зліва, без проникнення, а також заяви неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 та її законного представника - її матері ОСОБА_10 , за даними яких останні повідомили, що 27 лютого 2024 року, близько 10-30 год. співмешканець матері потерпілої ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку за місцем свого постійного проживання у АДРЕСА_2 , намагався зґвалтувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (т.1, а.с.57,65,66)

З протоколу огляду місця події від 27.02.2024 встановлено, що працівниками поліції у присутності понятих оглянуто господарство ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме будинок, прибудинкову територію та гараж. Під час огляду місця події виявлено та вилучено труси жіночі рожевого кольору, светр жіночий білого кольору.(т.1,а.с.68)

Дослідженням протоколу проведення слідчого експерименту від 15 квітня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , за участі неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , її законного представника - ОСОБА_7 , в присутності понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та з переглянутого у судовому засіданні відеозапису цієї слідчої дії встановлено, що в ході проведення слідчого експерименту потерпіла показала, що 27.02.2024 вона перебувала у своїй кімнаті та була присутня на уроках, які проводилися в дистанційній формі через мережу Інтернет. У той день вона була одягнена у білий светр та штани. Коли вона була на уроці, додому повернувся співмешканець її матері ОСОБА_6 , він був у стані алкогольного сп`яніння, одразу пішов спати до іншої кімнати. Прокинувшись, ОСОБА_6 прийшов до її кімнати та стояв на проході, посміхався, а потім підійшов до неї та почав її обіймати за плечі. У відповідь на дії ОСОБА_6 вона почала його відштовхувати та хотіла вибігти з кімнати, проте ОСОБА_6 завалив її на ліжко під стіною, почав мацати її руками та намагався зняти з неї одяг. У цей момент їй зателефонувала матір, і вона повідомила останній про те, що ОСОБА_6 хоче її зґвалтувати. Потерпіла пручалася та вирвалася від ОСОБА_6 та побігла у вітальню , однак останній наздогнав її, повалив на диван та зняв з неї кофту і штани, які кинув на підлогу поряд з диваном, і вона залишилася в одній білизні. Відбиваючись від ОСОБА_6 , вона подряпала йому обличчя та все ж таки змогла втекти у коридор. Наздогнавши її в коридорі, ОСОБА_6 повалив її на підлогу, силоміць зняв з неї труси та почав рукою торкатися її жіночого статевого органу. В котрий раз вирвавшись від ОСОБА_6 , вона побігла до гаража, щоб там сховатися від нього. ОСОБА_6 прибіг слідом за нею та став у дверному проході гаража. У цей час додому повернулася матір потерпілої. Після приїзду матері ОСОБА_8 забігла в дім та одягла штани. Потерпіла показала, що ОСОБА_6 її не бив, а лише мацав її та стискав частини її тіла. Вона у свою чергу подряпала ОСОБА_6 та била його. (т.1, а.с.150-180,109)

Дослідженням протоколу проведення слідчого експерименту від 06 березня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , за участі підозрюваного ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , та з переглянутого у судовому засіданні відеозапису цієї слідчої дії встановлено, що в ході проведення слідчого експерименту підозрюваний показав, що 27 лютого 2024 року він, повернувшись додому та побачивши на кухні брудний посуд, хотів зробити ОСОБА_8 , яка є дочкою його співмешканки, зауваження з приводу цього, для чого покликав останню на кухню. ОСОБА_6 детально розповів та показав за допомогою манекена, де саме знаходилися він та потерпіла, у той час коли між ними почалася словесна суперечка. ОСОБА_6 стверджував, що під час сварки ОСОБА_8 поводила себе грубо. Після цього він розлютився, підійшов до ОСОБА_8 і лівою рукою взявся за її шию, а правою за її сідниці та виштовхав останню з кухні до коридору. Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 стверджував, що ОСОБА_8 та він були одягнені, одяг з ОСОБА_8 він не знімав, статевих органів потерпілої він не торкався та ніякого зґвалтування не було. З приводу подряпин на його обличчі ОСОБА_6 показав, що не пам`ятає, звідки вони взялися, але не виключає, що його могла подряпати ОСОБА_8 у той час, коли він виштовхував її до коридору. (т.1 а.с.150-153,154)

З дослідженого протоколу проведення слідчого експерименту від 12.08.2024 року встановлено, що під час слідчого експерименту неповнолітній потерпілій було запропоновано показати на місці події та розповісти, за яких обставин їй було заподіяно тілесних ушкоджень у вигляді крововиливу в ділянці піхви. Потерпіла, перебуваючи в своїй кімнаті, вказала на ріг письмового столу і пояснила, що вона вдарилася об ріг столу та отримала тілесні ушкодження. Пояснила, що сиділа за столом та слухала урок української мови, до неї підійшов вітчим ОСОБА_6 та став її обіймати. Вона стала відбиватися від вітчима та при цьому зачепилася за стіл. При цьому ОСОБА_8 стала задом до рогу столу і притулилася до нього таким чином, що ріг столу опинився у неї між ніг. Вітчим в цей час стояв перед нею. ОСОБА_8 пояснила, що від удару об стіл вона відчула біль. За тим потерпіла вийшла зі своєї кімнати у вітальню і вказала на ріг полиці шафи, встановленої з лівої сторони від виходу у вітальню. ОСОБА_8 пояснила, що вона також вдарилася об ріг полиці шафи. При цьому вона також притулилася до рогу шафи задом і пояснила, що перебувала в такій позі, коли вдарилася. Таким чином вона двічі вдарилася об меблі задньою частиною тіла. Крім того ОСОБА_8 пояснила, що вітчим ОСОБА_6 торкнувся її статевих органів, але від цих дій вона болю не відчула. Також потерпіла пояснила, що падала на підлогу в коридорі та показала, де саме впала. Вона пояснила, що при падінні ніякого болю в ділянці статевих органів вона не відчула. Біль в ділянці статевих органів вона відчула лише при ударі об меблі. (т.2 а.с.36-38)

З дослідженого висновку судово-медичної експертизи №199 від 27.02.2024 встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження по внутрішній поверхні лівого стегна у верхній третині синці округлої форми синюшного кольору в кількості 3 шт, розмірами 1х1 см, 1,5х1,7 см та 1,5х2 см; по внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині аналогічні за морфологічними особливостями синці в кількості 2 шт, розмірами 1х0,7 см та 1,3х1,5 см. Слизова присінку піхви блідо-рожева, наявний крововилив, темно-червоного кольору, розмірами 0,5х0,5 см. Будь-яких інших тілесних ушкоджень не виявлено.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців обох нижніх кінцівок, крововилив в ділянці піхви виникли від дії тупих предметів по механізму удару та тиснення, в тому числі при стисканні частин тіла верхніми кінцівками, по давності утворення, можуть відповідати даті 27.02.2024 та, як усі в сукупності, так і кожен окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Враховуючи кількість та локалізацію зовнішніх тілесних ушкоджень, виявлених у громадянки ОСОБА_8 можна припустити, що вона могла піддаватися впливу, як мінімум 6 (шести) травматичним діям. Тілесні ушкодження у громадянки ОСОБА_8 знаходяться в зонах досяжних для власної руки. При проведенні судово-медичної експертизи в слідах на марлевих тампонах з вмістом піхви, з вмістом прямої кишки, з вмістом ротової порожнини та у змиві з поверхні живота сперма не знайдена, цілісність дівочої пліви не порушена. (т.1,а.с.122-125)

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_19 пояснила, що пристінок піхви анатомічно знаходиться ззовні жіночого статевого органу перед входом в піхву.

З висновку додаткової судово-медичної експертизи №615 від 30.08.2024 до судово-медичної експертизи №199 від 27.02.2024 встановлено, що на питання суду, чи могло тілесне ушкодження у виді крововиливу в ділянці піхви в неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утворитися внаслідок травмування об меблі за обставин, вказаних нею у ході слідчого експерименту від 12.08.2024, надано відповідь, що при проведенні судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_8 виявлене тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці присінку піхви, що виникло від дії тупового(их) твердого(их) предмету(ів). Приймаючи до уваги покази потерпілої при проведенні слідчого експерименту від 12.08.2024 року, а саме, утворення даного тілесного ушкодження внаслідок травмування об меблі, - експерт вважає неможливим. (т.2 а.с. 75-80)

З дослідженого висновку судово-психіатричного експерта №150/161 від 04.04.2024, складеного відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що у ОСОБА_8 ознак психічного захворювання не виявлено, на час проведення експертизи ОСОБА_8 здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. (т.1, а.с.131-138)

З протоколу освідування ОСОБА_6 від 27.02.2024, проведеного на підставі постанови прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , за участі лікаря КНП „Городнянська міська лікарня" ОСОБА_20 , у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , убачається, що проведеним освідуванням встановлено наявність у ОСОБА_6 садна бурого кольору на лівій скроневій ділянці, розміром 1,5х0,5 см, а також синця із садном розміром 5х3 см та синця розміром 3х4см на поперековій ділянці зліва. Інших тілесних ушкоджень не виявлено. На момент проведення освідування ОСОБА_6 не пам`ятав обставин отримання вказаних тілесних ушкоджень. (т.1, а.с.156-160)

З медичної документації щодо визначення стану алкогольного сп`яніння КНП „Городнянська міська лікарня" (виписка №50 з медичної картки амбулаторного хворого) від 27.02.2024 встановлено, що у ОСОБА_6 визначений стан алкогольного сп`яніння - 0,708% у видихуваному повітрі. (т.1 а.с.160-163)

З висновку судово-психіатричної експертизи №151 від 04.04.2024 убачається, що у ОСОБА_6 на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, не виявлено ознак психічного захворювання, і він був здатний усвідомлювати свої діти та керувати ними. На момент проведення експертизи ОСОБА_6 міг правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. (т.1 а.с.176-180)

З висновку судово-психіатричної експертизи №155 від 04.04.2024 установлено, що на момент проведення експертизи у ОСОБА_6 психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності не виявлено. (т.1, а.с.184-186) Крім цього, для з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в судовому засіданні досліджено також висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи №127 від 14.03.2024 щодо встановлення групової належності крові підозрюваного ОСОБА_6 та висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи №126 від 14.03.2024 щодо встановлення групової належності крові потерпілої ОСОБА_8 (т.1 а.с.188,191)

Дослідженням висновку судово-медичної експертизи №202/24-іцг від 15.04.2024 установлено, що при судово-медичній експертизі змивів з рук підозрюваного ОСОБА_6 знайдені епітеліальні клітини та клітини поверхневого і проміжного шару слизової оболонки піхви. При біологічному дослідженні на клітинах виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0. Враховуючи групи крові осіб, що проходять по справі та отримані результати, експерт дійшов висновку, що знайдені в змивах з рук ОСОБА_6 клітини піхвового епітелію могли утворитись за рахунок особи жіночої генетичної статі, в крові якої міститься антиген Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і потерпілої ОСОБА_8 . Що стосується виявленого антигену А, то враховуючи об`єкт дослідження (змив з рук ОСОБА_6 ) домішки його епітеліальних клітин не виключаються. (т.1, а.с.194-198)

Дослідженням висновку судово-медичної експертизи №201/24-іцг від 15.04.2024 установлено, що при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту рук підозрюваного ОСОБА_6 знайдені епітеліальні клітини, мікрофрагменти шкіри та слизової оболонки піхви. При серологічному дослідженні виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0. Враховуючи групи крові осіб, що проходять по справі та отримані результати, експерт дійшов висновку, що знайдені в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_6 мікрофрагменти слизової оболонки піхви могли утворитись при травмуванні статевих шляхів особи жіночої генетичної статі, в крові якої міститься антиген Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і потерпілої ОСОБА_8 . Що стосується виявленого антигену А, то враховуючи об`єкт дослідження (піднігтьовий вміст) домішки клітин самого ОСОБА_6 не виключаються (т.1,а.с.203-207)

Дослідженням висновку судово-медичної експертизи №200/24-іцг від 15.04.2024 установлено, що при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту рук потерпілої ОСОБА_8 знайдені епітеліальні клітини особи чоловічої генетичної статі та клітини піхвового епітелію. При серологічному дослідженні на клітинах виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0. Враховуючи групи крові осіб, що проходять по справі та отримані результати, експерт дійшов висновку, що знайдені в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_8 сліди утворились у результаті суміші епітеліальних клітин чоловіка та вагінальних клітин жінки, в крові яких містяться антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі підозрюваного ОСОБА_23 та самої потерпілої ОСОБА_8 (т.1, а.с.212-216)

Достовірність та об`єктивність вказаних доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані з дотриманням закону, узгоджуються один з одним, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.

Оцінивши всі докази справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що під час судового розгляду сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15 і ч.3 ст. 152 КК України.

Здійснюючи у межах даного кримінального провадження кримінально-правову кваліфікацію вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст.15 і ч.3 ст. 152 КК України, сторона обвинувачення виходила з того, що ОСОБА_6 , наздогнавши потерпілу в коридорі будинку та користуючись перевагою у фізичній силі, звалив її на підлогу, на спину, нахилився над нею і силоміць зняв з неї труси та намагався здійснити дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої ОСОБА_8 з використанням власного пальця руки, без добровільної згоди потерпілої, але не зміг вчинити всіх дій, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця по причинам, що не залежали від його волі, так як потерпіла змогла вирватися та втекти з будинку в гараж та в цей момент до двору будинку прибула матір потерпілої.

Об`єктивною стороною злочину, передбаченого ст.152 КК України (зґвалтування), є вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи.

У силу ч.1,3 ст.15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Суд зауважує, що у подібних справах пояснення потерпілої особи є одним з найважливіших джерел доказів.

У цій справі потерпіла в судовому засіданні категорично наполягала на тому, що під час досудового розслідування вона, надаючи показання, перебільшувала в частині того, що обвинувачений намагався пальцем руки здійснити вагінальне проникнення в її тіло.

В судовому засіданні потерпіла стверджувала, що обвинувачений в процесі боротьби торкався пальцем її статевого органу, однак не проникав до її тіла та не спрямовував на це свої зусилля.

На питання учасників процесу в суді потерпіла пояснила, що обвинувачений торкався її статевих органів рукою, однак одразу після цього вона відштовхнула його, змогла підвестися. Обвинувачений не вступав з нею в статевий зв`язок, і не намагався, оскільки був одягнений, ремінь на штанах не розщібав.

Отже, суд, оцінюючи в сукупності представлені докази, вважає їх недостатніми для встановлення у діях обвинуваченого ОСОБА_6 елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15 і ч.3 ст. 152 КК України. Стороною обвинувачення не доведено, що умисел ОСОБА_6 був направлений на зґвалтування потерпілої.

Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями частини 4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь цієї особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Наведені вище об`єктивні дані протоколів слідчих дій та висновки судових експертиз у сукупності з показаннями в судовому засіданні самого обвинуваченого та потерпілої, а також свідків повністю підтверджують, що мали місце оголення (роздягання) потерпілої обвинуваченим, стискання обвинуваченим окремих частин тіла потерпілої, торкання обвинуваченим пальцями рук статевого органу потерпілої без проникнення в піхву. Указані дії були вчинені обвинуваченим без добровільної згоди потерпілої.

На переконання суду, вказані дії обвинуваченого підпадають під інший склад кримінального правопорушення, а саме - сексуальне насильство.

Частиною 1 статті 153 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство).

Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю та змістом кваліфікація завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінальними процесуальними засобами двох важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.153 КК України характеризується протиправними діями сексуального характеру, які не пов`язані з проникненням у тіло іншої особи, супроводжуються насильством і вчиняються без добровільної згоди потерпілої особи.

Диспозиція ч. 1 ст. 153 КК України носить описово-відсильний характер. До зазначених у статті 153 КК дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, можуть бути віднесені, зокрема: тертя по зовнішніх геніталіях жінки руками, статевим органом, будь-яким предметом (за умови, що органи «насильника» чи предмети навколишнього світу не вводяться в піхву, рот чи анальний отвір потерпілої особи); мацання геніталій руками; фроттаж (тертя тілом чоловіка об тіло жінки задля отримання сексуального збудження і задоволення) тощо.

Отже, об`єктивна сторона злочину полягає у діях (актах) сексуального характеру, спрямованих на збудження та (або) задоволення статевої пристрасті особи, які, за загальним правилом, передбачають її фізичний контакт із тілом іншої (потерпілої) особи, але не означають проникнення в це тіло.

Основний безпосередній об`єкт злочину - це статева свобода чи статева недоторканість особи. Додатковим об`єктом виступає нормальний фізичний і психічний стан та здоров`я особи.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, тобто особа усвідомлює, що вчиняє насильницькі дії сексуального характеру без добровільної згоди потерпілої особи, і бажає це зробити.

З урахуванням викладеного вище, скоєне ОСОБА_6 діяння має кваліфікуватися за ч.3 ст.153 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на наведене, а також враховуючи сукупність наведених доказів, досліджених у судовому засіданні, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд приходить до висновку про наявність підстав для того, щоб змінити правову кваліфікацію даного кримінального правопорушення в сторону покращення становища обвинуваченого, кваліфікувавши його дії як сексуальне насильство.

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.3 ст.153 КК України як вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, які вчинені щодо неповнолітньої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Водночас, з урахуванням доказів справи в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав кваліфікувати дії обвинуваченого за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 , суд зазначає, що відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є умисним тяжким злочином.

Обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , не встановлено. З показань обвинуваченого про обставини скоєного кримінального правопорушення вбачається, що він як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, не вибачався перед потерпілою, не усвідомив значення своїх дій та готовність понести за них покарання.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, є вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_6 установлено, що він у силу ст.89 КК України раніше не судимий, неодружений, має повну загальну середню освіту, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має інвалідності або хронічних захворювань, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням зазначених вище ступеня тяжкості вчиненого злочину, сукупності відомостей, що характеризують обвинуваченого, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, наявності обставини, що обтяжує покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.3 ст.153 КК України, у виді позбавлення волі.

Розглядаючи питання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд зазначає наступне.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Підставою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду повинен ґрунтуватися на відомостях про вчинений особою злочин, посткримінальну поведінку та її характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки, наявність чи відсутність судимості тощо. Лише проаналізувавши всі зазначені обставини, суд може дійти висновку про наявність підстав для звільнення особи від відбування покарання в умовах застосування ст.75,76 КК України.

На переконання суду, відсутність пом`якшуючих покарання ОСОБА_6 обставин та наявність обставини, що обтяжує покарання, характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про його особу не дають суду підстав для застосування положень ст. 75 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

До набрання вироком законної сили слід продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - 27 лютого 2024 року з 14-50 хв.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_24 від 05.03.2024 накладений арешт на майно - светр жіночий в`язаний білого кольору з розривами по бокових швах, труси жіночі рожевого кольору.

У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За приписами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У цьому кримінальному провадженні витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 371, 374, 376, 393, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.3 ст.15 і ст.152 КК України на ч.3 ст.153 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, та призначити йому покарання по цій статті у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 27 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання законної сили вироком, але не більше 60 днів з моменту ухвалення вироку стосовно ОСОБА_6 , продовжити йому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор».

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_24 від 05.03.2024 на светр жіночий в`язаний білого кольору з розривами по бокових швах та труси жіночі рожевого кольору.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- светр жіночий в`язаний білого кольору з розривами по бокових швах, труси жіночі рожевого кольору, які зберігаються в камері речових доказів ВП №3(м.Городня) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C» з сім-картою з номером НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 12C» з сім-картою з номером НОМЕР_2 , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , - повернути потерпілій ОСОБА_8 ;

- зрізи нігтьових пластин з рук та осади зі зрізів нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_8 ; зразки крові ОСОБА_8 на марлі та контроль марлі; змиви з обох рук обвинуваченого ОСОБА_6 ; зрізи нігтьових пластин з рук та осади зі зрізів нігтьових пластин обвинуваченого ОСОБА_6 ; зразки крові ОСОБА_6 на марлі та контроль марлі; дактилоскопічну карту зі зразками відбитків пальців обвинуваченого ОСОБА_6 ; флеш-накопичувач з відеозаписом слідчого експерименту від 15.04.2024 за участю потерпілої ОСОБА_8 ; документи: флеш-накопичувач з відеозаписом повторного слідчого експерименту від 12.08.2024 за участю потерпілої ОСОБА_8 ; флеш-накопичувач з відеозаписом слідчого експерименту від 06.03.2024 за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду або через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1