233 № 233/4273/24
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

11 вересня 2024 року слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ відділу поліції № 2 Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000292 від 24 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, одружений, який має на утримані неповнолітню дитину: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, старшого вогнеметника 3 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2024 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Краматорського районного управління поліції ГУНП України в Донецькій області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до10 років, може переховується від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, які дають йому достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 спробує:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що старший солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

- незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки злочин було здійснено із застосуванням фізичного насилля, що фактично становить умови для здійснення впливу на безпосереднього свідка та потерпілого, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрози застосування насильства. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець, маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків . Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам.

Копії клопотання та матеріалів, що його обґрунтовують, вручені підозрюваному ОСОБА_5 29 серпня 2024 року, про що свідчить розписка останнього.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, заперечував щодо передання на поруки, оскільки командир не виконав належним чином своїх обов`язків, не забезпечив належну поведінку підлеглого бо Ніколаєву інкримінується скоєння тяжкого злочину. Командир батальйону не провів службового розслідування, не вивів поза штат військовослужбовця. Крім того, ОСОБА_5 схильний до вчинення кримінального правопорушення, оскільки в суді є кримінальне провадження розгляд якого зупинено через зарахування ОСОБА_5 до лав ЗСУ. Ризик впливу на свідків існує доки свідки не будуть допитані в судовому засіданні. Щодо застосування домашнього арешту заперечував, бо підозрюваний є військовослужбовцем та повинен знаходитись у розпорядженні військової частини.

Слідчий підтримав позицію прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не погодився з клопотанням слідчого, просив не позбавляти його свободи. Зазначив, що одружений має на утриманні неповнолітнього сина, не позбавлений статусу військовослужбовця, виконує обов`язку аеророзвідки перебуває в розташуванні військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 . На виклики до слідчого чи прокурора прибував самостійно та вчасно, не ухилявся від органів поліції.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_11 заперечував з приводу клопотання слідчого, підтримав клопотання про передачу ОСОБА_5 на поруки, оскільки останній має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, приймає безпосередню участь в бойових діях. Вважає, що командир танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_12 здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 . Крім того, додав, що в матеріалах органів досудового розслідування зазначено, що потерпілий був побитий невідомими особами 21.07.2024 р., сам потерпілий повідомив, що його побили не 20 а 21 липня 2024 не конкретна особа, а не відомі особи. Підозрюваний повідомив, що наніс потерпілому 5 ударів по тілу, проте з висновку експерта встановлено утворення тілесних ушкоджень від дії не менше 10 травматичних впливів. Наявність таких протиріч свідчить про сумнівну кваліфікацію дій підозрюваного за ч. 2 ст. 121 КК України. Просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Від командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_12 на адресу суду надійшло клопотання про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_12 . Своє клопотання ОСОБА_12 обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 продовжує військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , приймає участь в бойових діях безпосередньо в районі ведення активних бойових дій, при цьому своєчасно з`являється за викликами до слідчого та прокурора, сприяє проведенню досудового розслідування, має військову облікову спеціальність, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

В судовому засіданні ОСОБА_12 роз`яснено у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права. ОСОБА_12 надав письмове зобов`язання про те, що він поручається за виконання ОСОБА_5 на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Командир Військової частини НОМЕР_1 до суду не прибув.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.121 КК України 24 липня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292.

22 серпня 2024 року о 13 год. 10 хв. підозрюваному ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та вручено копію повідомлення про підозру і пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками підозрюваного.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого вогнеметника 3 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , 20 липня 2024 року приблизно о 22 год. 15 хв., разом із ОСОБА_9 прийшов за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає їх спільний знайомий ОСОБА_13 . Після того, як ОСОБА_13 відчинив двері зазначеної квартири, старший солдат ОСОБА_5 . прогнав ОСОБА_9 та сам зайшов до приміщення вказаної квартири, де між ним та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт через те, що останній був винен старшому солдату ОСОБА_5 гроші. Під час конфлікту у старшого солдата ОСОБА_5 виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, схопив правою рукою ОСОБА_13 за шию та штовхнув до кімнати, внаслідок чого останній не втримав рівновагу та впав на підлогу правим боком. Після чого, старший солдат ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, умисно завдав ОСОБА_13 , який знаходився у положенні лежачі на правому боці близько 3 послідовних ударів правою ногою, взутою в берці в область грудної клітини, один удар кулаком правої руки в обличчя та один удар правою ногою, взутою в берці в область лівого коліна.

Внаслідок умисного нанесення ударів ОСОБА_13 старший солдат ОСОБА_5 спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної тупої травми грудної клітки, живота, голови, множинні переломи ребер, лівобічний гемоторакс, забій лівої легені, розриви селезінки, печінки, забій підшлункової залози, множинні крововиливи обличчя, розсіяні та дрібновогнищеві крововиливи у товщі та під м`якими оболонками лобових часток, крововиливи та садна кінцівок, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 , що настала 24 липня 2024 року, о 01 год. 00 хв., у лікарні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисному протиправному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби (ч. 1 ст. 181 КПК України).

Особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу (ч. 1 ст. 180КПК України)

Обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В судовому засіданні встановлено ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, що достатньою мірою підтверджується копіями доказів, що містяться у матеріалах справи:

- протоколом огляду місця події від 24 липня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого зафіксовано обстановку вчиненого кримінального правопорушення;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_13 , проведеному 24 липня 2024 року в приміщенні Краматорського відділення судово-медичної експертизи, під час якого на тілі ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24 липня 2024 року відповідно до якого остання розповіла про події які відбувались 20 21 липня 2024 року, а саме про те, що їй відомо, що ОСОБА_14 брав в борг грошові кошти у її знайомого ОСОБА_15 , та тривалий час не віддавав, через це між ними відбулась серйозна розмова. Зі слів ОСОБА_5 їй відомо, що він наніс ОСОБА_14 декілька ударів;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24 липня 2024 року відповідно до якого останній пояснив, що в його присутності незнайомий йому раніше військовослужбовець який проживав з ОСОБА_16 в його будинку наніс тілесні ушкодження його товаришу ОСОБА_13 начебто за борги;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24 липня 2024 року, під час якого ОСОБА_9 впізнав чоловіка, який завдав ОСОБА_13 тілесні ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 24 липня 2024 року, під час якого останній розповів про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та показав на місці події як це відбувалось;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_17 від 24 липня 2024 року відповідно до якого остання пояснила, що 21 липня 2024 року вранці до неї додому прийшов її співмешканець ОСОБА_18 та тримався за лівий бук. На її запитання пояснив, що його побив військовий на ім`я ОСОБА_19 за борги. ОСОБА_14 декілька днів знаходився вдома, відлежувався. 23 липня 2024 року вона наполягла, щоб він звернувся до лікарні оскільки йому було зовсім зле, а 24 липня 2024 року ОСОБА_14 в лікарні помер;

- висновком судово-медичного експерта № 10 від 20.08.2024 відповідно до якого смерть ОСОБА_13 настала внаслідок отриманої поєднаної тупої травми грудної клітини, живота, голови;

- висновком судово-медичного експерта № 166 від 15.08.2024 відповідно до якого смерть ОСОБА_13 настала внаслідок отриманої поєднаної тупої травми грудної клітини, живота, голови які утворились від дії тупих предметів, не менше десяти травматичних впливів;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 22 серпня 2024 року відповідно до якого останній детально розповів як і за яких обставин спричинив тілесні ушкодження місцевому мешканцю ОСОБА_13 за грошові борги;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 22 серпня 2024 року відповідно до якого останній, показав на місці події механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Наведеного вище достатньо для висновку, що підозра на даній стадії кримінального провадження відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчим та прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду. Як встановлено в судовому засіданні підозрюваний весь час перебував у м. Костянтинівка, з 20 липня 2024 року не здійснював дії з метою приховуватись від органів досудового розслідування, прибував без зволікань на виклики до слідчого та суду. Зазначені обставини підтвердив слідчий в судовому засіданні. Вказані обставини спростовують твердження слідчого про наявність ризику переховуватись від слідства.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («Wv.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Крім того, заслуговують на увагу доводи слідчого про те, що існує ризик незаконно впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілого, оскільки вказане правопорушення вчинене із застосуванням фізичного насильства та в цьому випадку існують підстави вважати, що ОСОБА_5 погрозами або будь яким іншим чином може вплинути на зміну їх показань. Разом з цим, поклавши на підозрюваного обов`язок утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим цей ризик мінімізується.

Також, слідчий суддя вважає абстрактним ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували реальну можливість настання вказаного ризику.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки стосовно ОСОБА_5 судом розглядається обвинувальний акт за ч. 2 ст. 125 КК України, провадження зупинено на час мобілізації ОСОБА_5 та він знову підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Разом з цим, у клопотанні слідчого зазначено, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідним є обрання виключно найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Виходячи з положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 4 ст.194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що слідчим та прокурором доведено існування обґрунтованої підозри, ймовірність причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а також з огляду на існування можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж у виді тримання під вартою, на підставі ч. 2 ст.194 КПК України доходжу висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Слідчий суддя, з огляду на вказані обставини та, приймаючи до уваги, дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, є військовослужбовцем ЗСУ, який не виключений зі штату військовослужбовців, виконання ним завдань з аеророзвідки, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, позитивну характеристику за місцем проходження військової служби, його бажання співпрацювати зі слідством вирішуючи, на підставі ч.4 ст.194 КПК України, питання про обрання більш м`якого запобіжного заходу, вважає, що достатнім, в даному випадку, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та запобігання цим ризикам застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем розташування військової частини в якій останній проходить службу.

Що стосується клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_20 та командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_12 щодо передачі підозрюваного ОСОБА_5 йому на поруки слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід.

Слідчому судді не надано матеріалів на підтвердження того, що ОСОБА_21 є особою яка заслуговує на особисту довіру, має особисті зв`язки з підозрюваним та моральний вплив на нього. Крім того, останній не прибув на виклик суду.

Безумовно, особистість командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_12 , який має нагороди «За військову доблесть», медаль «10 років служби», почесний нагрудний знак «За досягнення у військовій службі» заслуговує на особисту повагу, але перебування у підлеглості ОСОБА_5 та невиконання обов`язків командира щодо дотримання його підлеглим ОСОБА_15 статуту ЗСУ свідчить про неможливість забезпечення ОСОБА_12 належної поведінки підозрюваним ОСОБА_5 ..

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку про не можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 176-178, 181-183, 193-194, 196, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_20 та підполковника ОСОБА_12 ,.

Відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою стосовно ОСОБА_5 по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 24 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 , заборонивши йому залишати розташування частини цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- з`являтись за викликом органу досудового розслідування, прокурора або суду для проведення слідчих дій, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин завчасно повідомити про це посадову особу, або орган, який здійснив виклик;

- не виїжджати за межі розташування військової частини без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити ОСОБА_5 , спілкуватись зі свідками по вказаному кримінальному провадженню, а саме з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Строк дії обов`язків визначити до 22 жовтня 2024 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись до розташування військової частини під домашнім арештом в якій він перебуває, вимагати надання усних та письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення, направити командиру Військової частини НОМЕР_1 .

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого ОСОБА_4 , прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя