Справа № 455/1668/24
Провадження № 1-кс/455/244/2024
У Х В А Л А

16 липня 2024 року м. Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши подане у кримінальному провадженні №0000370 від 12.07.2024 року прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 152 КК України, клопотання про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст клопотання

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого, вказує, що з 10.07.2024 на 11.07.2024 у дитячому таборі " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташований за адресою АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 малолітній - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусив малолітнього - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинити дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

12.07.2024 року у дитячому таборі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою АДРЕСА_1 у корпусі № 9 четвертого поверху спальній кімнаті № 960 проведено огляд місця події звідки було вилучено мобільний телефон марки «Iphone13» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з картою мобільного оператора «Київстар» з абонентним номером НОМЕР_3 , який належить та яким користується малолітній ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 житель АДРЕСА_3 на якому може зберігатися відео події, яка мала місце вночі з 10.07.2024 року на 11.07.2024 року у кімнаті № 960 корпусу № 9 дитячого табору « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З протоколу допиту вожатої дитячого табору «Соколята» ОСОБА_7 встановлено, що вона працює на посаді вожатої в дитячому таборі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де і проживає. В її обов`язки входить нагляд за дітьми в денну та нічну пору доби. На даний час ОСОБА_7 здійснюю нагляд за дітьми, які прибули з м. Черкаси та були сформовані у 19 загін. Загони формує адміністрація закладу, враховуючи вікову категорію дітей. За дітьми ОСОБА_7 здійснюю догляд наступним чином, а саме: водить їх на сніданки, обіди, вечері, в басейн на хореографію. З дітьми ОСОБА_7 проводить 24 год. на добу. Діти просинаються о 07:30 год. цілий день займаються згідно графіку робочого дня і о 23:00 год. лягають спати. В 19 загоні за яким здійснює нагляд ОСОБА_7 є 40 дітей. В кімнаті № 960 проживають: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 житель АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 житель АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 житель АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 житель АДРЕСА_5 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_6 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 житель АДРЕСА_7 . Малолітній ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_7 житель АДРЕСА_8 проживав в цьому ж корпусі однак у кімнаті № 962. Як відомо ОСОБА_7 , що малолітній ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 знайомі між собою, оскільки навчаються в одній школі м. Черкаси.

11.07.2024 року близько 10:00 год. після сніданку до ОСОБА_7 підійшов ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та повідомили, що ОСОБА_4 показував їм відео на якому ОСОБА_5 займається оральним сексом з іншими хлопцями, а саме з ОСОБА_6 . Також від даних малолітніх їй стало відомо, що ОСОБА_4 під впливом погроз змусив ОСОБА_5 цим займатися. Дана подія мала місце 11.07.2024 року о 03:15 год. в кімнаті № 960 корпусу № 9 дитячого табору «Соколята» Після цього про даний факт ОСОБА_7 почала розпитувати ОСОБА_4 , який повідомив, що такого факту не було, жодного відео такого не має, та також сказав що це був фотошоп. Після цього про даний факт ОСОБА_7 розповіла другій вожатій ОСОБА_12 , а також старшому вихователю Назіпов Фаріду. Після цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 покликали ОСОБА_5 та почали розпитувати в нього про дану подію. ОСОБА_5 на початку розмови сказав, що нічого подібного такого не було, однак в подальшому зізнався, що ОСОБА_4 змусив його 11.07.2024 року о 03:15 год. після відбою повітряної тривоги коли вони знаходились в кімнаті № 960 зайнятись оральним сексом з ОСОБА_6 . Також ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_4 зняв це все на свій мобільний телефон, перекинув та показував дане відео окремим хлопцям, а після цього видалив дане відео з свого мобільного телефону. В подальшому старший вихователь ОСОБА_13 про дану подію повідомив керівнику табору ОСОБА_14 та адміністратору, яка повідомила матері ОСОБА_5 гр. ОСОБА_15 , котра зателефонувала у поліцію.

Мобільний телефон марки «Iphone13» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з картою мобільного оператора «Київстар» з абонентним номером НОМЕР_3 , який належить та яким користується малолітній ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 житель АДРЕСА_3 , визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Оскільки вищевказане майно визнано слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні, для досягнення завдання кримінального провадження із встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення метою збереження речових доказів прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на зазначене майно.

2. Кримінальне процесуальне законодавство

Арешт майна це один із передбачених статтею 131 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження, направлений на забезпечення його дієвості, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1 статі 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (частина 2 статі 170 КПК України).

Арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, та у такому випадку накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям належності матеріальних об`єктів до речових доказів, а саме, що ці об`єкти, та відповідно, майно на яке накладається арешт: (1) були знаряддям вчинення кримінального правопорушення; (2) зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; (3) є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом (пункт 1 частини 2, з урахуванням положень частини 3 статті 170 та статті 98 КПК України).

3. Мотиви суду при вирішенні клопотання

3.1 Обґрунтована підозра та ступінь тяжкості правопорушення

Встановлені статтею 132 КПК України загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешту майна, не допускають їх застосування, якщо слідчий та прокурор не доведуть, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Результати вивчення та аналізу матеріалів клопотання, а також доводів прокурора на його обґрунтування, дозволяють стверджувати про належний, для поточного етапу досудового розслідування, рівень обґрунтованості тверджень прокурора про те, що кримінальне правопорушення дійсно мало місце.

При цьому, слід звернути увагу на те, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей визначає, що вчинення вищевказаного кримінального правопорушення є вірогідним та достатнім з точки зору можливості накласти арешт.

Отже, стороною обвинувачення надано суду достатню, для поточного етапу досудового розслідування, сукупність доказів на підтвердження обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

3.2 Мета арешту

Метою арешту майна слідчий вказує забезпечення збереження речових доказів. Можливість накладення арешту для досягнення такої мети передбачена частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України.

Постановою слідчого майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Аналіз доданих прокурором до клопотання документів переконує суд в тому, що наразі існує сукупність підстав вважати, що вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

3.3. Співрозмірність обмеження права та завдань провадження

Усталена практика Європейського суду з прав людини вказує, що втручання держави у право на мирне володіння майном буде правомірним лише при дотриманні справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Така позиція знайшла своє відображення в рішенні Суду у справах: «Спорронг та Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року; «Прессос Компанія ОСОБА_16 та інші проти Бельгії» від 20 листопада 1995 року; «Беєлер проти Італії» від 5 січня 2000 року.

При цьому, накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства, про що ЄСПЛ вказує у рішеннях у справах: «Смірнов проти Росії» від 7 червня 2007 року та «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року

Майно, питання про накладення арешту на яке наразі вирішується судом це рухоме майно, відтак, у випадку незастосування арешту, з огляду на вже встановлені досудовим розслідуванням обставини, існує ризик того, що це майно може бути без особливих зусиль приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або перетворене, після чого пошук та встановлення відомостей про обставини кримінального правопорушення буде істотно утруднений.

В той же час, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, і хоча у такому випадку реалізація права власності частково обмежується, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними та співмірними з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

4. Висновки суду

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що клопотання про арешт майна подано на передбаченій кримінальним процесуальним законом підставі та для досягнення легітимної мети збереження речових доказів у кримінальному провадженні. Ця мета може бути досягнута шляхом застосування арешту майна, що у даному випадку буде розумним та співрозмірним обмеженням права власності з огляду на завдання кримінального провадження.

Керуючись статтями ст. 2, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone13» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з картою мобільного оператора «Київстар» з абонентним номером НОМЕР_3 , який належить та яким користується малолітній ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заборонити відчуження, використання і розпорядження цим майном.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1