Провадження №: 1-кп/336/153/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 - в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2021 ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, та з того дня кримінальне провадження перебуває на розгляді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Оржонікідзевського районного суду від 04.12.2020 стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Оржонікідзевського районного суду від 28.01.2021 стосовно обвинуваченої був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , який ухвалою слідчого судді того ж суду від 26.03.2021 був продовжений до 03.04.2021 року.

В ході судового розгляду запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту був змінений на домашній арешт у певний період доби, який після оголошення воєнного стану в України не був продовжений.

23.05.2022 обвинувачена перетнула державний кордон України в напрямку виїзд, пункт пропуску «Грушів» (Республіка Польща).

Ухвалами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2022 було задоволено відповідні клопотання прокурора та ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук, обрано обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

06.12.2023 ОСОБА_5 було затримано на території Республіки Польща та розпочато процедуру екстрадиції.

05.04.2024 обвинувачену у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині-Медика» Львівської області передано до правоохоронним органам України та поміщено до ДУ «Чортківська установа виконання покарань № 26».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2024 частково задоволено клопотання прокурора, обрано обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, пояснюючи дії обвинуваченої тим, що вона покинула територію країни лише через військові дії, а не з метою ухилення від суду.

Захисник послався на недоведеність ризику незаконного впливу на свідків, а також безпідставність твердження щодо можливості обвинуваченої переховуватися на тимчасово непідконтрольній території України чи рф. Адвокат ОСОБА_4 зазначила, що обвинувачена у м. Запоріжжі має рідну сестру, та вважала особисте зобов`язання достатнім запобіжним заходом.

Обвинувачена в судовому засіданні покликалася на стан свого здоров`я та неможливість належного лікування в умовах тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового засідання, суд доходить таких висновків.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, переліченим у вказаній статті.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на стадію кримінального провадження, суд не може давати власну оцінку обґрунтованості підозри чи вагомості доказів, а тому, оцінюючи клопотання прокурора, бере лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку судом, встановленим законом (слідчим суддею на стадії досудового розслідування) були зроблені відповідні висновки щодо наявності обґрунтованої підозри та вагомості доказів, достатніх для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд виходить з такого.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, - передача людини, вчинена з метою експлуатації, вчинена щодо малолітнього, - за який, у разі визнання ОСОБА_5 винуватою у вчиненні злочину, їй загрожує покарання до п`ятнадцяті років з можливою конфіскацією майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2024 щодо обвинуваченої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд, обираючи щодо обвинуваченої вид запобіжного заходу, встановив наявність ризику переховування від суду такого рівня, який не можливо запобігти застосуванню більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою чи внесення застави.

Вказана ухвала учасниками кримінального провадження не оскаржувалася.

При вирішення питання про продовження строку тримання особи під вартою слідчий суддя, суд має пересвідчитися у тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (ч. 3, ч 5 ст. 199 КПК України).

Раніше встановлений ризик переховування від суду та неналежної процесуальної поведінки продовжує існувати. При цьому стороною захисту не приведено будь-яких інших обставин, які ще не були предметом оцінки суду, котрі б спростовували наявність ризику переховування обвинуваченої від суду чи вказували на його суттєве зменшення.

Так, сторона захисту покликалася на те, що обвинувачена тримається під вартою з грудня 2023 року, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ свідчить про зменшення ризику переховування.

Дійсно, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Neumeister v. Austria, § 10, ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою.

Проте, враховуючи сукупність таких факторів, як суворість можливого покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання її винуватою, відсутність достатньо міцних соціальних зв`язків в Україні, які б утримали обвинувачену від повторного залишення території країни (адже наявність сестри не завадила обвинуваченій залишити країну в 2022 році та перебувати за кордоном аж до затримання наприкінці 2023 року), відсутність на теперішній час даних щодо неможливості тримання особи під вартою, суд доходить висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченої під вартою, оскільки інші види запобіжних заходів не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Однак враховуючи, що в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_6 (дані легендовані), ризик незаконного впливу на свідків дещо зменшився, а тому суд вважає за можливе знизити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень.

Щодо скарг обвинуваченої щодо ненадання медичної допомоги в умовах тримання під вартою, суд зазначає таке.

Статтею 49 Конституції України задекларовано, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Згідно ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення зорганізуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 2.3, 2.6, 2.7 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104, зареєстрованим в Мінюсті 10.02.2012 за № 212/20525, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Ухвалою суду від 06.06.2024 було доручено ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я обвинуваченої, і ОСОБА_5 в судовому засідання пояснила, що лікар її оглядав. Однак в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують виконання ухвали в цій частині, тому суд уважає за необхідне повторно доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_5 , яка перебуває під вартою в ДУ «Чортківська установа виконання покарань № 26», у разі необхідності - надати належне лікування.

Керуючись ст.ст. 331, 395, главою 18 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто по 04 серпня 2024 року включно.

Зменшити розмір застави, визначеної обвинуваченій ОСОБА_5 як альтернативного запобіжного заходу, до 181 680 гривень.

Застава може бути внесена як обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: (отримувач платежу ТУ ДСАУ в Запорізькій області, ідентифікаційний код за , рахунок №UA0001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (вказати П.І.Б. особи, за яку вноситься застава); номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти на обвинувачену покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, що зазначені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2024.

Доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_5 , яка перебуває в Державній установі «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)», у разі необхідності - надати належне лікування.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1