ЄУН № 337/6216/24
Провадження №1-кс/337/615/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Хортицького районного суду міста Запорожжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжя клопотання слідчого СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням №0006018 від 27 серпня 2024 року відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пустотино Нежинського району Чернігівська область, українця, громадянина України, освіта середня, не працевлаштованого, неповнолітніх дітей не має, проходить військову службу на посаді стрільцю-санітару 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2024 року слідчий звернувся до суду з клопотаннями, погодженим з прокурором ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваного за ч.5 ст. 407 КК України ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність у справі ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно клопотання,наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №103 від 10.04.2024 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-санітара 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . З цієї дати ОСОБА_4 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, після завершення огляду військово-лікарською комісією у військовій частині НОМЕР_2 , вчасно, без поважних причин, 15.06.2024 року не з`явився на службу з лікувального закладу, до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , розташованого поблизу АДРЕСА_2 , після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не вживав та про місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби понад три доби, до 07.11.2024 року, до моменту самостійного з`явлення до органу досудового розслідування.

За даними фактами розпочато досудове розслідування, відомості за якими внесені в ЄРДР №0006018 від 27 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Повідомлення про підозру за ч.5 ст. 407 КК України: нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, пред`явлено ОСОБА_4 07 листопада 2024 року.

Підозра щодо вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_4 обґрунтовується повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; матеріалами службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2024 № 2513; поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; з`явленням ОСОБА_4 із зізнанням від 07.11.2024 року; іншими доказами.

Клопотання оформлено відповідно до вимог ст. 184 КПК України. Копію клопотання і додатків ОСОБА_4 отримав за 1 день до судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність у справі ризиків та неможливість застосування інших запобіжних заходів, просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що свою провину визнає частково. Він не проти проходити службу, але за станом здоров`я не має такої можливості і потребує лікування.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання в повному обсязі, посилаючись на стан здоров`я підозрюваного і відсутності вказаних ризиків.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Матеріали клопотання, а саме копії: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення; матеріалів службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2024 № 2513; протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; інші докази, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Щодо мети і підстав застосування запобіжного заходу слід зазначити.

В клопотанні слідчий посилається на існування у справі ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Наявність у справі ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, суду доведена не була та доданими до клопотання матеріалами не підтверджена. Клопотання не містить жодного підтвердження факту переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування чи суду, а також фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного. Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, негативних характеристик не має, дає пояснення по суті інкримінованого діяння, сприяє розкриттю кримінального правопорушення.Крім того, як вказано у клопотанні, ОСОБА_4 07.11.2024 року самостійно з`явився із зізнанням до органів досудового розслідування. Після цього, 21.11.2024 року, після отримання клопотання про застосування запобіжного заходу, та усного повідомлення слідчим про судове засідання, самостійно з`явився до слідчого судді для розгляду такого клопотання. Таким чином, наявність цього ризику є лише домислом сторони обвинувачення та його існування належним чином суду не доведена. Вказана позиція також узгоджується з висновками ЄСПЛ викладеними, зокрема у п.п.123, 124 рішення « ОСОБА_10 (ALEKSANDR MAKAROV) проти російської федерації» (Скарга №15217/07, Страсбург, 12 травня 2009 року), за змістом яких суворість можливого покарання, хоча і є суттєвим елементом ризику, але не може бути оцінена з абстрактної точки зору. Наявність ризику повинні також підтвердити інші суттєві фактори. Але жодного такого факту стороною обвинувачення надано та доведено не було. На недопустимість обмеження волі особи, обумовленого лише тяжкістю вчинених діянь також неодноразово вказувалось у практиці ЄСПЛ, зокрема у рішеннях «Боротюк проти України» (Заява № 33579/04) п.61, «Єчюс проти Литви» (заява №34578/97) п.94.

Ризики, передбачені п.п.3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) також є лише домислом сторони обвинувачення та їх існування належним чином суду не доведена. Свідками у справі є військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , встановити місцезнаходження яких без повернення на військову службу є неможливим. Свідки не посилались на спроби протиправного впливу щодо них від підозрюваного чи в його інтересах. Посилання слідчого, що інше перешкоджання виразиться у самокаліченні особи також є безпідставним.

Підтвердженням наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення вважає сам факт вчинення кримінального правопорушення, зокрема, що ОСОБА_4 в період воєнного стану до військової частини безпідставно не прибував, однак це є фабула інкримінованого особі діяння, а не ризиком. Також, як було встановлено, ОСОБА_4 07.11.2024 року самостійно з`явився із зізнанням до органів досудового розслідування, а отже припинив свою протиправну діяльність. Крім того, при оцінці такого ризику слід обов`язково врахувати, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності жодного разу не притягався.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу судом оцінено в сукупності: тяжкість покарання за санкціями ч.5 ст. 407 КК України, те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має місце реєстрації та постійне місце проживання, працевлаштований не офіційного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці постійного проживання та сімейний стан, відсутність негативних характеристика, а також стан його здоров`я мав діагноз бульозна емфізема легень: центрилобулярні і панлобулярні були обох легень. ХОЗЛ клінічна група «Е» стадія неінфекційного загострення. Метатуберкульозний пневмофіброз в верхніх частках обох легень (Tbc 2011р). ДН 1-2 ст.ГЕРХ з езофагеальним синдромом без езофагіту. Синусова аритмія з транзиторною МВР.

Оцінюючи вказане, в судовому засіданні доведені обставини, передбачені п.1 ч.1 ст. 194 КПК України але не доведені обставини, передбачені п.п.2, 3 ч.1 вказаної статті, слідчий суддя, приймає рішення відповідно до ч.3 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. ст. 131,132, 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кожною вимогою прибувати до слідчого, прокурора та суду.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1