В И Р О К

іменем України

11 липня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000374 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Гусина Поляна Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має базову середню освіту, учень 11 класу КЗ "Борівський ліцей ім. С. Закори" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

03 серпня 2023 року близько 21:00 години у с. Борова Чугуївського району Харківської області поблизу місцевої піцерії та будівлі Борівського старостинського округу Чугуївського району Харківської області, розташованих по вул. Центральній, 122, ОСОБА_7 зустрів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де між ними виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Того ж дня та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_7 умисно наніс один удар лівим кулаком в область правої частини обличчя ОСОБА_4 , чим завдав йому тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи: праворуч ближче до вугла через корінь 48 та ліворуч тіла щелепи, без суттєвого зміщення.

Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Так, ОСОБА_7 не заперечував, що дійсно у вечірній час 03 серпня 2023 року в с. Борова він став учасником бійки, під час якої він завдав лівим кулаком один удар в обличчя ОСОБА_4 . Однак вважав, що діяв вимушено, захищаючись від ОСОБА_4 та його компанії. Того, дня він гуляв в с. Борова зі своїм братом ОСОБА_11 та другом на ім`я ОСОБА_12 . Вони підійшли до кафе, де була компанія хлопців, серед яких був ОСОБА_4 . Між ними виник конфлікт, який переріс у бійку між двома компаніями. Під час бійки йому було спричинено два удари, він завдав лише один.

Хоча він і не вважає себе винуватим у вказаному конфлікті, проте жалкує, що так сталося.

Незважаючи на заперечення неповнолітнім ОСОБА_7 своєї винуватості, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину у повному обсязі підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, 03.08.2023 зі служби "102" до ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (т. 1 а. п. 205-208).

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що їй зателефонувала невідома особа та повідомила про спричинення тілесних ушкоджень її сину ОСОБА_4 . Вона одразу прибула на місце події, її син вже був у швидкій та не мав можливості спілкуватись, через тілесне ушкодження.

В судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 показав про обставини, за яких 03.08.2023 в АДРЕСА_1 він перебував зі своїми друзями ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими, де між ними та компанією ОСОБА_7 виникла сутичка, під час якої ОСОБА_7 завдав йому лівою рукою удар область щелепи, від якого впав на землю, після чого йому останній наніс ще один удар. Після цієї події він проходив стаціонарне лікування протягом двох місяців. Крім того, від спричиненого тілесного ушкодження він зазнав моральних страждань, змінилося його життя, не мав можливості їсти, в нього виникали судоми, а також і на цей час трапляються.

Під час слідчого експерименту 06.09.2023 неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 показав на механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень неповнолітнім ОСОБА_7 , а саме нанесення одного удару кулаком в область щелепи (т. 1 а. п. 209-214).

Неповнолітні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 показали про обставини виниклої влітку у с. Борова Чугуївського району Харківської області сутички з компанією обвинуваченого ОСОБА_7 . Під час цієї сутички відбулась бійка між хлопцями, та ОСОБА_4 було спричинено тілесне ушкодження.

Листом заступника директора КНП ХОР "ОДКЛ" № 2418 від 14.09.2023 підтверджується, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 04.08.2023 по 11.08.2023 (т. 1 а. п. 223).

Відомостями виписок із медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_4 підтверджується, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 у період з 04.08.2023 по 11.08.2023, з 02.09.2023 по 03.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні зі зламом щелепи (т. 1 а. п. 238-240).

Свідок ОСОБА_11 показав, що влітку зі своїм братом ОСОБА_7 гуляв в с. Борова, де виникла бійка, в якій вони брали участь, проте через темне місце він не бачив, чи ОСОБА_7 наносив удари.

Під час слідчого експерименту 07.11.2023 неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 показав на механізм заподіяння тілесного ушкодження неповнолітньому ОСОБА_4 , а саме нанесення одного удару в область обличчя (т. 1 а. п. 228-233).

Висновками судово-медичної експертизи № 12-14/172-Зм/23 від 16.09.2023, додаткової судово-медичної експертизи № 12-14/173-Зм/23 від 16.09.2023, додаткової судово-медичної експертизи № 12-14/210-Зм/23 від 09.11.2023, підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_4 мали місце: двобічний перелом нижньої щелепи: праворуч ближче до вугла через корінь 48 та ліворуч тіла щелепи, без суттєвого зміщення.

Вказане вище тілесне ушкодження утворилися від дії тупого предмету, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, індивідуальні особливості якого своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо, внаслідок нанесення удару кулаком (кулаками) нападаючого, з місцем прикладання сили в область нижньої щелепи, і могло бути отримане в строк і за обставин, зазначених вище.

По ступеню тяжкості це тілесне ушкодження в своїй сукупності, що утворилося по єдиному механізму кваліфікується як середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, по тривалості розладу здоров`я, характерних для даного виду травми та її тяжкості (згідно п. 2.2.1 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Виключена можливість утворення вищевказаного тілесного ушкодження при падінні ОСОБА_4 з висоти власного зросту, або внаслідок самоспричинення, що не характерне для даного виду травми.

Показання потерпілого ОСОБА_4 , надані під час слідчого експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, як в механізмі нанесення йому тілесного ушкодження, так і в способі його спричинення, і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим під час експертизи. (т. 1 а. п. 225, 227).

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 , надані під час слідчого експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесного ушкодження, так і в способі його спричинення потерпілому ОСОБА_4 , і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим під час експертизи. (т. 1 а. п. 225, 227, 235).

Оцінивши зазначені вище докази, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 є винуватим в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення суд оцінив критично, як обраний спосіб захисту, який не спростовує отриманих судом відомостей щодо умисного спричинення ним середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до вимог статей 65-67, 103, 104 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином;

- обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до пунктів 1 та 3 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання показань про його фактичні обставини та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім;

- відомості про особу обвинуваченого, висновок органу пробації, який міститься у досудовій доповіді від 01.12.2023, щодо середньої ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, а також рекомендації щодо заходів, спрямованих на мінімізацію ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень (т. 1 а. п. 68-72); також відомості про особу обвинуваченого, що містяться у письмових доказах, наданих сторонами, а саме, що неповнолітній ОСОБА_7 раніше не судимий (т. 1 а. п. 216), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (т. 1 а. п. 217, 218) за місцем реєстрації міська рада не володіє інформацією, що його характеризує (т. 1 а. п. 219), за місцем навчання має негативну характеристику (т. 1 а. п. 220), згідно акта обстеження умов проживання від 26.10.2023 у неповнолітнього обвинуваченого задовільні умови проживання (т. 1 а. п. 221, 222).

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, також відомостей викладених у досудовій доповіді органу пробації, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд врахував неможливість призначення покарання у виді виправних робіт, оскільки обвинувачений не працевлаштований, а також і у виді обмеження волі, оскільки таке покарання не може бути призначене особам, що вчинили кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці.

Крім того, під час призначення покарання у виді позбавлення волі суд взяв до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а саме нетяжкого злочину, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, зокрема неповнолітній вік обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та про наявність підстав для прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статей 75, 104 Кримінального кодексу України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову законного представника потерпілого ОСОБА_5 , поданого в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , до ОСОБА_7 , інтереси якого представляє ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди та відшкодування витрат на правову допомогу (а. п. 46-66), суд виходив з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1179 Цивільного кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 у позовній заяві просила стягнути з законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 на її користь 50 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та 10 000 грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу. Вимогами щодо відшкодування цих витрат саме з законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 обумовлена відсутністю майна у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 .

На обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди зазначено, що протиправна поведінка неповнолітнього ОСОБА_7 щодо ОСОБА_4 вкрай негативно вплинула на його психоемоційний стан, що призвело до глибокої психологічної травми в останнього. Настання цих негативних наслідків перебуває у прямому причинному зв`язку з діянням ОСОБА_7 . Такі дії, призвели до приниження ОСОБА_4 , оскільки у присутності його друзів - підлітків, ОСОБА_7 спочатку ініціював сварку, потім умисно вдарив її сина в обличчя, і цьому ніхто не міг завадити. Саме це принизило її сина, який не зміг протистояти іншому, не зміг себе захистити, в результаті чого отримав травму. Крім того, ОСОБА_4 внаслідок дій ОСОБА_7 відчував себе безпорадним, через отриману травму щелепи, не мав можливості розмовляти, втратив можливість спілкуватись, не міг їсти та пити. Після доставлення ОСОБА_4 в ургентному порядку до дитячої лікарні переніс втручання, після чого був змушений періодично відвідувати лікарню і перебувати в ній, постійно відчував біль, більше двох місяців був позбавлений звичайного життя, та перебував вдома. Тобто, саме умисні дії ОСОБА_7 спричинили моральні страждання ОСОБА_4 .

Факт лікування неповнолітнього ОСОБА_4 наслідків тілесних ушкоджень, що були йому спричинені неповнолітнім ОСОБА_7 , підтверджується відомостями виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.08.2023, від 03.09.2023, консультативного висновку спеціаліста від 24.08.2023, листа заступника директора КНП ХОР "ОДКЛ" з хірургічної допомоги КНП ХОР "Обласна дитяча клінічна лікарня" № 2418 від 14.09.2023 (а. п. 59-62).

Крім того, законний представник потерпілого ОСОБА_5 вказала, що нею було понесено судові витрати за надання професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 10 000 грн 00 коп., які підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 26.09.2023, актом прийому-передачі послуг з надання правничої допомоги від 10.11.2023 та квитанціями від 26.09.2023, від 05.10.2023 на суму 10 000 грн 00 коп. (а. п. 63-66).

Обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 позовну заяву не визнали. Захисник ОСОБА_9 висловив позицію сторони захисту щодо можливого часткового задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди на суму 20 000 грн., а також пропорційно до вказаної суми вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Таким чином, виходячи із наведених вище конкретних обставин та ступеню тяжкості вчиненого у відношенні неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 умисного злочину, характеру моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, дотримуючись принципів розумності та справедливості, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 статті 120 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 1 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

За таких обставин, вимога про відшкодування судових витрат підлягає задоволенню шляхом стягнення з законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката в сумі 10 000 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_7 винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статей 75, 104 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 , яка представляє інтереси неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат на правову допомогу.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1