ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4691/22

Провадження № 11-кп/4820/525/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 лютого 2022 року за № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кам`янець- Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 вересня 2024 року включно;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено дію обов`язків по обраному запобіжному заходу у вигляді застави до 16 вересня 2024 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, з метою незаконного збагачення, в період правового режиму воєнного стану (відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-1Х, від 18 квітня 2022 року № 259/2022 затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212- 1Х, від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-12), розробили злочинну схему отримання грошових коштів, яка полягає у вимаганні та отриманні від потерпілих грошових коштів у сумі 6 000 доларів США під надуманим приводом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання та отримання грошових коштів злочинним шляхом, ОСОБА_6 наприкінці березня 2020 року зустрівся із потерпілим ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , поблизу магазину «Бакалія», та під надуманим приводом неіснуючої заборгованості висунув вимогу потерпілому, яка полягала у сплаті останнім грошових коштів в сумі 6 000 доларів США. При цьому попередив про те, що у разі невиконання такої вимоги, застосує щодо нього фізичне насильство, чим здійснив психологічний тиск на потерпілого.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_11 10 вересня 2020 року в невстановлений досудовим розслідувань час, перебуваючи по вул. Дружби Народів в м. Кам?янець-Подільський, Хмельницької обл., поблизу АЗС «Бізнес Оіл Груп», вирішив незаконно, протиправно заволодіти автомобілем «Geely MK», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , з метою його подальшого продажу.

Реалізовуючи свої злочинні наміри, 10 вересня 2020 року ОСОБА_6 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, шляхом застосовування погроз фізичного насильства щодо ОСОБА_10 , примусив останнього залишити транспортний засіб та передати йому ключі та технічний паспорт від вказаного авто. Побоюючись за своє життя та здоров`я, перебуваючи під психологічним тиском та усвідомлюючи незаконні дії ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_10 залишив автомобіль «Geely MK», д.н.з. НОМЕР_1 , та передав ключі і технічний паспорт від нього. Таким чином, ОСОБА_6 встановив контроль над вказаним транспортним засобом, шляхом примусового відсторонення потерпілого від керування автомобілем, із подальшою можливістю ним користуватися у період з 10 вересня 2020 року по 31 травня 2022 року.

В подальшому, без згоди ОСОБА_10 , ОСОБА_6 продав автомобіль «Geely MK», д.н.з. НОМЕР_1 , невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка передала останньому грошові кошти в сумі 1400 доларів США. Вказана особа, придбавши автомобіль, здійснила запуск двигуна та поїхала у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_6 відкрито, в присутності потерпілого, заволодів автомобілем марки «Geely MK», д.н.з. НОМЕР_1 , ринкова вартість якого станом нa 10 вересня 2020 року становить 62 239 грн. 38 коп.

02 лютого 2022 року ОСОБА_6 прийшов до місця проживання потерпілого ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 , вимагаючи сплатити йому грошові кошти в сумі 6 000 доларів США, де в той момент перебував також і ОСОБА_12 . Вимагаючи грошові кошти, ОСОБА_6 погрожував вчинити фізичне насильство відносно ОСОБА_10 та наніс йому 2 удари кулаками правої та лівої руки в ділянку щелепи зліва та справа, чим спричинив легкі тілесні ушкодження. ОСОБА_12 намагався захистити ОСОБА_10 , у зв`язку з чим ОСОБА_6 припинив наносити тілесні ушкодження, однак поставив вимогу ОСОБА_10 та ОСОБА_12 повернути йому неіснуючий борг в розмірі 4 600 доларів США

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою, маючи на меті незаконне збагачення, внаслідок отримання грошових коштів злочинним шляхом, 05 травня 2022 року, близько 12 год. 30 хв. поблизу кафе-бару «Шанс», що розташований по вул. Гагаріна, в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької обл., зустрілися із потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_12 та під надуманим приводом неіснуючої заборгованості, висунули вимогу потерпілим про сплату останніми грошових коштів сумі 4 600 доларів США. При цьому попередили про те, що у разі невиконання їхніх вимог, застосують щодо потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_12 фізичне насильство, чим здійснили словесну погрозу його застосування.

25 травня 2022 року, близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою зустрілися із потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , по АДРЕСА_1 та під надуманим приводом неіснуючої заборгованості, застосовуючи погрози застосування фізичного насильства, продовжили вимагати у потерпілих грошові кошти у сумі 4 600 доларів США. Під час вказаної зустрічі потерпілий ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя та здоров`я, виконуючи вимогу ОСОБА_6 , передав частину грошових коштів за надуманий борг, в сумі 500 доларів США. Далі ОСОБА_6 наказав залишити грошові кошти у кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що по АДРЕСА_1 , продавчині, яку ОСОБА_8 , попередив про те, що для ОСОБА_11 залишать грошові кошти в сумі 500 доларів США.

Потерпілий ОСОБА_10 , залишив грошові кошти у вказаний спосіб. Однак, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розпорядитись коштами в сумі 500 доларів США не змогли, оскільки їх злочинні дії були викриті працівниками правоохоронного органу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, в частині продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його захисник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу у вказаній частині змінити та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На думку захисника, ризики, наведені у клопотанні прокурора, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення є недоведеними.

Вважає, що дії ОСОБА_6 не правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 189 КК України, оскільки йому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень в період воєнного стану, однак кримінальне провадження було порушено 08 лютого 2022 року, тобто до введення такого.

Стан здоров`я обвинуваченого незадовільний, він потребує обстеження та лікування, а тому йому слід обрати більш м`якший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно, проживає у цивільному шлюбі та має двох неповнолітніх дітей, один з яких потребує негайної операції, а тому йому слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з вимогами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як убачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор послався на наявність обґрунтованої підозри; тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , одне з яких є особливо тяжким та за яке передбачено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; особу підозрюваного. Перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності; незаконно впливати на свідків та потерпілих; продовжити займатись злочинною діяльністю та вчинити інші кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому, був допитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.

Продовжуючи ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що підстави, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, продовжують існувати вищенаведені ризики.

Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати та не зменшились.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.

Доводи апелянта про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, не підтверджені, є безпідставними.

Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Суд першої інстанції, врахувавши всі ризики та обставини, визначені ст. 178 КПК України в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку, що лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з чим погоджується апеляційний суд.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 потребує обстеження та лікування, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказана обставина не є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, обставини справи враховуються в сукупності.

Крім того, відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», затвердженого Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 20 вересня 2000 року № 192, обов`язок по забезпеченню медичним обслуговуванням осіб, які утримуються під вартою, покладається на адміністрацію місця попереднього ув`язнення.

Згідно з п. 2.5 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря.

Враховуючи вищевказані норми закону, особи, які перебувають під вартою та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах слідчих ізоляторів. Отже, ОСОБА_6 , перебуваючи під вартою, може отримувати медичну допомогу.

Доводи адвоката про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 189 КК України, а отже про безпідставне продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як за вчинення особливо тяжкого злочину, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Як вбачається із обвинувального акту, ОСОБА_6 інкримінується вчинення триваючого кримінального правопорушення, яке було закінчене 25 травня 2022 року, тобто в період правового режиму воєнного стану (відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ зі змінами).

За таких умов суддя прийшов до правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 саме такого виду запобіжного заходу та його продовження.

Що стосується тверджень захисника про те, що за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, проживає у цивільному шлюбі та має двох неповнолітніх дітей, один з яких потребує негайної операції, то такі не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такі враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, визначеними ст. 178 КПК України, а також ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого ОСОБА_6 шляхом продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Кам`янець-Подільского міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2024 року в частині продовження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 вересня 2024 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1 .

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3