КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/6084/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0002178 від 06 червня 2023 року за клопотанням старшого слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358, частиною четвертою статті 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволено.

Обрано стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Київської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 358; частиною четвертою статті 358; частиною четвертою статті 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Зазначено, що відповідно до частини шостої статті 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Святошинську окружну прокуратуру м. Києва.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.

Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 зазначає, що висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри не підтверджується жодним об`єктивним доказом, тобто не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_8 не намагався вчинити будь-яких незаконних дій, діючи від імені своєї дружини на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом ОСОБА_10 28 грудня 2011 року та зареєстрованої у реєстрі нотаріальних дій №2266, заповнюючи 10 лютого 2016 року заяву до АТ «Укрбудінвестбанк» про надання дозволу на реалізацію спільно нажитого майна, про що свідчить те, що він не наслідував підпис дружини ОСОБА_11 , а підписався власним підписом; послався на номер у реєстрі нотаріальних дій №2266, під яким зареєстровано довіреність, на підставі якої він діяв; долучив до заяви копію довіреності, на підставі якої він діяв; повідомив службових осіб АТ «Укрбудінвестбанк» про те, що ОСОБА_11 перебуває за кордоном; обізнаність ОСОБА_8 у тому, що довіреність, на підставі якої він діяв, припинено 06 лютого 2016 року не підтверджується жодним доказом, окрім показань його колишньої дружини, про що вона, нібито, повідомила його в усній формі по скайпу.

Уважає, що у повідомленні про підозру стороною обвинувачення викладено виключно обставини цивільно-правового спору між подружжям ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які не мають навіть натяку на кримінальне правопорушення.

Вказує, що слідчому та прокурору ще 27 травня 2024 року було достеменно відомо місцезнаходження ОСОБА_8 з огляду на те, що після отримання у месенджері WhatsApp ОСОБА_8 сканованого повідомлення про підозру від 22 травня 2024 року та повістки про необхідність явки до слідчого на 27, 28 та 29 травня 2024 року сторона захисту 27 травня 2024 року клопотанням №02-08/43-151вих.2024 від 27 травня 2024 року повідомила слідчого та прокурора про те, що ОСОБА_8 ще 23 лютого 2022 року виїхав до Республіки Кіпр, де проживає у власному житлі за адресою: АДРЕСА_2 .

Зауважує, що всупереч вимогам статті 281 КПК України, ураховуючи обізнаність слідчого та прокурора про проживання підозрюваного за кордоном, сторона обвинувачення не повідомила ОСОБА_8 про виклик належним чином, у порядку, передбаченому КПК України.

Посилається на те, що для ОСОБА_8 , який ще до початку військової агресії виїхав за кордон, військові події на території України є поважною причиною неприбуття на виклик, оскільки у разі повернення в Україну, ймовірність бути ураженим засобами ведення зростає у десятки, сотні разів.

Зазначає, що станом на дати винесення постанов про оголошення ОСОБА_8 у розшук (29 травня 2024 року, 18 липня 2024 року) та зупинення досудового розслідування (30 травня 2024 року), слідчий та прокурор не були наділені повноваженнями (правами) виносити такі постанови, оскільки знали та знають на сьогодні місцезнаходження (адресу проживання) ОСОБА_8 на території Республіки Кіпр.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 , дізнавшись про розгляд клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу, виявив своє бажання взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте слідчий суддя усно відмовила підозрюваному ОСОБА_8 в реалізації його права на судовий захист шляхом особистої участі у судовому засіданні, помилково мотивуючи своє рішення тим, що КПК України поширюється лише на території України.

Також вказує, що процесуальні дії з підготовки клопотання та його погодження у прокурора здійснено у зупиненому кримінальному провадженні, а слідчий суддя не може вчинити процесуальну дію і задовольнити клопотання у провадженні, досудове розслідування в якому зупинено, у зв`язку з чим для здійснення процесуальної дії з розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 необхідним є відновлення досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу з внесеними доповненнями до неї, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, уважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2023 року за №0002178, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358, частиною четвертою статті 190 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що наприкінці 2015 - початку 2016 року ОСОБА_11 з власних міркувань вирішила розірвати шлюб з ОСОБА_8 .

Розуміючи майнові наслідки розірвання шлюбу, а саме необхідність поділу спільно нажитого майна подружжя між дружиною ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , останній з корисливих спонукань вирішив позбавити ОСОБА_11 права володіти, користуватись та розпоряджатись спільно набутими цінними паперами, що були придбані 26 червня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №210БВ108, вивівши таке майно із спільної сумісної власності подружжя.

Реалізуючи свій злочинний план та переслідуючи корисливу мету, готуючись до позбавлення права власності ОСОБА_11 на спільно нажиті цінні папери подружжям, ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що для нотаріальних правочинів, у тому числі тих, що стосуються відчуження спільно нажитих цінних паперів подружжя, за відсутності одного з подружжя, необхідна нотаріально посвідчена заява про згоду на таке відчуження іншого з подружжя, вирішив підробити таку заяву від його дружини, не маючи на це права.

Так, 10 лютого 2016 року у невстановленому досудовим розслідуванням час, місці та при невстановлених обставинах ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що довіреність №2266 від 28 грудня 2011 року, згідно якої ОСОБА_8 був уповноважений представляти інтереси ОСОБА_11 , у тому числі управляти, користуватися та розпоряджатися всім її майном - була скасована, на бланку заяви АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК» власноручно від імені дружини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповнив всі необхідні графи вказаної заяви, виконав власний підпис та в кінці заяви виконав рукописний текст «за дорученням №2266».

Зазначеною заявою про згоду на відчуження цінних паперів ОСОБА_8 запевнив, що його дії відповідають інтересам сім`ї, умови якого були попередньо обговорені і вважаються вигідними подружжю.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану з метою позбавлення ОСОБА_11 права володіти, користуватись та розпоряджатись спільно нажитими цінними паперами, ОСОБА_8 , попередньо ввівши в оману уповноважену особу АТ «УКРІНВЕСТБАНК», тобто особу, уповноважену на вчинення юридично значущих дій, надав завідомо підроблену заяву від імені ОСОБА_11 від 10 лютого 2016 року.

Так, надаючи вказану заяву, ОСОБА_8 письмово підтвердив, що його дружина ОСОБА_11 надає згоду на відчуження цінних паперів, що були придбані 26 червня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №210БВ108.

Таким чином, ОСОБА_8 використав завідомо підроблену заяву від 10 лютого 2016 року від імені ОСОБА_11 для введення в оману уповноважену особу ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», з метою створення хибної уяви останнього про виконання права подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Крім цього, ОСОБА_8 , після отримання змоги розпоряджатися цінними паперами, що були придбані 26 червня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №210БВ108, всупереч інтересам своєї дружини ОСОБА_11 , шляхом обману вирішив позбавити її права на цільові облігації міжнародний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у кількості 13 969 штук на загальну договірну вартість 4 678 218 грн 10 коп, які були придбанні подружжям 26 червня 2015 року.

З метою реалізації свого злочинного умислу, 10 лютого 2016 року у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_8 , використовуючи довіреність №357 від 10 лютого 2016 року, укладає договір доручення на продаж цінних паперів від 10 лютого 2016 року зі службовою особою ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», тим самим позбавляє ОСОБА_11 права на зазначене майно.

Унаслідок зазначених шахрайських дій ОСОБА_11 була позбавлена її чоловіком ОСОБА_8 права володіння користування та розпорядження згаданими спільно нажитими цінними паперами загальною вартістю 4 678 218 грн 10 коп.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України розмір часток дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними, таким чином, ОСОБА_8 шляхом обману заволодів цінними паперами, а саме облігаціями у кількості 9 984,5 шт. на загальну договірну вартість 2 339 109 грн 05 коп., що на час вчинення злочину більше ніж у 600 разів (у 13 000 разів) перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (689 грн), тобто є особливо великим розміром.

22 травня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358; частиною четвертою статті 190 КК України.

22 травня 2024 року, 05 березня 2024 року ОСОБА_8 поштовим зв`язком було направлено повідомлення про підозру та повістки про виклик для допиту в якості підозрюваного за місцем його можливого проживання, як в Україні, так і в Республіці Кіпр, а також надіслано на його електронну пошту.

Відповідно до інформації, отриманої від Сектору кримінального аналізу Святошинського УП ГУНП у місті Києві, а також Державної прикордонної служби України, ОСОБА_8 перетнув державний кордон України 23 лютого 2022 року та з того часу на території України не перебував та не перебуває.

Постановою слідчого про оголошення розшуку підозрюваного від 29 травня 2024 року ОСОБА_8 оголошено у розшук.

Постановою слідчого про зупинення досудового розслідування від 30 травня 2024 року досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2023 року за №0002178, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358, частиною четвертою статті 190 КК України, - зупинено.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358, частиною четвертою статті 190 КК України, з метою його приводу до Святошинського районного суду міста Києва для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У подальшому, постановою слідчого від 18 липня 2024 року підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук.

29 серпня 2024 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному проваджені ОСОБА_6 та подане в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2023 року за №0002178, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному проваджені ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволено.

Обрано стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Київської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358, частиною четвертою статті 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Зазначено, що відповідно до частини шостої статті 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Святошинську окружну прокуратуру м. Києва.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно пункту 9 частини другої статті 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом частин першої, шостої статті 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до пункту «с» частини першої статті 5 Конвенції законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_8 у порядку частини шостої статті 193 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358, частиною четвертою статті 190 КК України.

На підставі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів установила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Зокрема, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, дані про особу підозрюваного, відсутність його за місцем реєстрації та місцем свого проживання, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, можливості ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею враховано, що згідно наявних у матеріалах судового провадження відомостей, ОСОБА_8 23 лютого 2022 року виїхав за межі України, на територію України не повертався та місцезнаходження останнього на даний час не відоме, у зв`язку з чим 29 травня 2024 року його оголошено у розшук, у тому числі 18 липня 2024 року - міжнародний.

З наведеного убачається, що слідчим суддею при розгляді клопотання у порядку частини шостої статті 193 КПК України, враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю та конкретними ознаками інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованим та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі з доповненнями доводи про недоведеність наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зокрема неналежність та недопустимість долучених до клопотання слідчого доказів, є безпідставними.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Посилання захисника підозрюваного в апеляційній скарзі на відсутність у матеріалах справи достатніх даних на підтвердження дотримання порядку повідомлення ОСОБА_8 про підозру є надуманими.

Згідно частини першої статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру згідно вимог частини першої статті 278 КПК України вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення, передбачено статтею 135 КПК України, згідно частини першої якої, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 22 травня 2024 року, 05 березня 2024 року ОСОБА_8 поштовим зв`язком було направлено повідомлення про підозру та повістки про виклик для допиту в якості підозрюваного за місцем його можливого проживання, як в Україні, так і в Республіці Кіпр, а також надіслано на його електронну пошту (т. 1 а.с. 106-112, 113).

Окрім того, захисник підозрюваного ОСОБА_8 - ОСОБА_7 у доповненнях до апеляційної скарги зазначала щодо отримання у месенджері WhatsApp ОСОБА_8 сканованого повідомлення про підозру від 22 травня 2024 року та повістки про необхідність явки до слідчого на 27, 28 та 29 травня 2024 року.

Самого факту наявності посвідки на проживання ОСОБА_8 за певною адресою у Республіці Кіпр не є достатньо для висновків про те, що ОСОБА_8 змінив своє місце проживання, згідно з законодавством України, а також про те, що повідомлення про підозру та виклики до слідчого ОСОБА_8 мало бути направлено виключно у спосіб, передбачений частиною сьомою статті 135 КПК.

Згідно наявної у матеріалах кримінального провадження інформації ОСОБА_8 зареєстрований в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, органом досудового розслідування були вчинені всі можливі та необхідні дії щодо повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбаченого шляхом направлення повідомлення про підозру, повісток про виклик ОСОБА_8 для допиту в якості підозрюваного всіма можливими способами, у зв`язку з чим ОСОБА_8 у повній відповідності до частини першої статті 42 КПК України набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, органом досудового розслідування дотримано вимоги статей 135, 278 КПК України та вжито відповідних заходів для повідомлення ОСОБА_8 про підозру у кримінальному провадженні №0002178 від 06 червня 2023 року у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а тому посилання апелянта у цій частині є необґрунтованими.

Порушень органом досудового розслідування встановленого законом порядку оголошення ОСОБА_8 у розшук, у тому числі міжнародний розшук, колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що процесуальні дії з підготовки клопотання та його погодження у прокурора здійснено у зупиненому кримінальному провадженні, а слідчий суддя не може вчинити процесуальну дію і задовольнити клопотання у провадженні, досудове розслідування в якому зупинено, у зв`язку з чим для здійснення процесуальної дії з розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 необхідним є відновлення досудового розслідування, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки положеннями чинного КПК України не передбачено прийняття слідчим суддею рішення про повернення або відмову у задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу за наслідками його розгляду.

Відсутність у доданих до клопотання слідчого матеріалах постанови про відновлення досудового розслідування не може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Крім того, положеннями статті 184 КПК України не передбачено конкретного переліку документів та матеріалів, які слідчий зобов`язаний долучити на обґрунтування доводів свого клопотання.

Аргументи апелянта щодо відмови слідчим суддею усно підозрюваному ОСОБА_8 в реалізації його права на судовий захист шляхом особистої участі у судовому засіданні, з урахуванням його відсутності на території України, перебування у розшуку та міжнародному розшуку, участі у судовому засіданні його захисника, не можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді суду першої інстанції.

Істотних порушень слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують та не є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3