ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25399/24

Провадження № 11-сс/4820/422/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №10000482 від 28 серпня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07 жовтня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС першого СВ (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_8 , погоджене з процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №10000482 від 28 серпня 2024 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Богданівка Підволочиського району Тернопільської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 03 грудня 2024 року включно.

Строк дії ухвали постановлено рахувати по 03 грудня 2024 року включно.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою змінити застосований відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , та можливістю визначення суми застави в розмірі 60 560 грн.

Уважав, що рішення слідчого судді постановлено з численними порушеннями вимог КПК України, провадження у судовому засіданні проведено без своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, висновки слідчого судді, викладені в ухвалі, не відповідають дійсності, є передчасними, необґрунтованими та немотивованими.

Зокрема, наголошував на тому, що наявні всі обставини для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, передбаченого ст.181 КПК України, у вигляді цілодобового домашнього арешту та визначення суми застави, передбаченої п.2 ч.5 ст.182 КПК України, в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Водночас, посилався на те, що твердження слідчого судді місцевого суду про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 саме виняткового найсуворішого запобіжного заходу, передбаченого ст.183 КПК України, у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, є передчасним та необґрунтованим.

Окрім того, вказував, що підозрюваний ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому.

Не враховано в достатній мірі те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше несудимий, повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення і щиро розкаявся у вчиненому, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, має місце проживання, що свідчить про його сталі соціальні зв`язки і тому будь-якого умислу переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду в нього нема і не було.

За вказаних обставин, захисник наголошував на тому, що застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, унеможливить вчинення ним кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, або вчинення ним іншого суспільно небезпечного діяння і гарантуватиме подальшу безпеку інших осіб.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Першим СВ (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000482 від 28 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що солдат ОСОБА_7 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, що перебуває на посаді курсанта навчального взводу навчального курсу навчального центру військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 закону України «Про оборону України», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил порушуючи військову дисципліну, маючи на меті тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, 17 липня 2024 року близько 12 год 30 хв самовільно залишив військову частині НОМЕР_1 , перебував поза межами військової частини, проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України.

18 вересня 2024 року ОСОБА_7 , у спосіб, передбачений КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

19 червня 2024 року ОСОБА_7 оголошено в розшук.

Солдат ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме нез`явлення його без поважних причин на службу військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

14 червня 2024 року складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке у встановленому КПК України порядку було вручено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25 вересня 2024 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про те, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.

Крім того, стороною обвинувачення доведено та слідчим суддею місцевого суду враховано, що ризики є дійсними і вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Урахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , наявність підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання із наведенням в ухвалі мотивів такого рішення.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду провадження сторона обвинувачення довела, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення у суді першої та апеляційної інстанції.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріалами службового розслідування, проведеного у в/ч НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_7 , протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для продовження запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Доводи про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків саме для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не бере з таких підстав.

Наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується не на припущеннях, а на реальних фактичних даних, наведених у поданому клопотанні та доведених прокурором у судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст.177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Підлягають відхиленню посилання захисника на соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки вказане не є беззаперечною підставою відповідно до вимог КПК України для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки вони враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень у провадженні.

Відповідно до ч.7 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану застосування виключно запобіжного заходу, визначеного п.5 ч.1 цієї статті (тобто тримання під вартою), можливе до військослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються тільки у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.402-405, 407, 408, 429 КК України.

Окрім того, відповідно до ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст.109-114 - 2, 258-258 6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Ураховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, під час дії воєнного стану, є підстави не визначати йому розмір застави в разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів уважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 03 грудня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3