Справа № 225/1533/22
Провадження № 1-кп/206/289/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого суді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні питання щодо можливості закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, а також клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000562 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000562 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити справу до судового розгляду в закритому судовому засіданні та заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні погодились з думкою прокурора щодо призначення кримінального провадження за цим обвинувальним актом до судового розгляду, проте заперечували проти клопотання про продовження застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, оскільки вказаний запобіжний захід діє вже значний час, а ризик того, що обвинувачені будуть переховуватись не доведений, як і інші наведені прокурором ризики. У разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави просили встановити її у меншому розмірі, ніж передбачено законом.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні також висловив клопотання про витребування акту службової перевірки за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 в умовах гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місцем дислокації АДРЕСА_1 .

Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинувачених та їх захисника, дослідивши клопотання прокурора, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до ст. 176 КПК України тримання під вартою є одним з різновидів запобіжних заходів. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положеннями ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, у зв`язку із чим, є підстави вважати, що обвинувачені розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання їх винними у вчинені інкримінованого злочину можуть переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2011 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд також погоджується з доводами про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можуть впливати на потерпілого та свідків, які не були допитані під час нового розгляду справи.

Водночас із цим, суд не може погодитись із доводами прокурора про існування ризиків передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України зазначено виключно посилання на існування інших ризиків, зокрема передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також на те, що обвинувачені можуть умисно вчинити самокалічення або симулювати хвороби, що в свою чергу не знайшло свого підтвердження в ході розгляду клопотань.

З тих самих підстав суд не може погодитись з доводами про те, що обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема передбачене ст. 409 КК України (ухилення від військової служби шляхом самокалічення або іншим способом).

Розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує продовження обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Отже, з метою запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченим розмір застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України в розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, та з урахуванням положень ч. 4 ст. 182 КПК України.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

У відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, суд вважає за необхідне визначити розмір застави відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2024 року - 3028 грн.

Враховуючи дані обвинувачених, суд вважає, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (242 242,00 гривень) буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків та не являється завідомо непомірними для них.

В силу ч. 3 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачені не позбавлені можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну їм запобіжного заходу коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання захисника про витребування акту службової перевірки за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 в умовах гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місцем дислокації АДРЕСА_1 суд звертає увагу на наступне.

Положеннями КПК України не передбачено можливості витребування судом за клопотанням сторони захисту будь-яких відомостей не пов`язаних із необхідністю встановлення чи перевірки обставин кримінального провадження. Натомість, положення ч. 6 ст. 206 КПК України передбачають, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відтак, у разі застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 насильства під час тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі, останній може подати заяву до суду про вказані обставини, а суд зобов`язаний зафіксувати таку заяву та здійснити дії передбачені ч. 6 ст. 206 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України та закриття кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 177, 197, 314-316, 331, 350, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити до судового розгляду у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом, відносно вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 Кримінального кодексу України, на 25 жовтня 2024 року о 13 годині 00 хвилин в приміщенні Самарського районного суду м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпро, вул. Електрична, 1-А, каб. 101.

Кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснювати у закритому судовому засіданні суддею одноособово.

Клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на 60 діб, а саме до 14 грудня 2024 року включно, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місцем дислокації АДРЕСА_1 .

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити на 60 діб, а саме до 14 грудня 2024 року включно, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місцем дислокації АДРЕСА_1 .

Визначити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень кожному, яка може бути внесена як самими обвинуваченими так і іншими фізичними або юридичними особами (заставодавцями).

Обвинувачені або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: одержувач платежу: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0017442, призначення платежу: за кого (ПІБ) та номер справи або частка майна такого.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будуть вважатися такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на строк два місяці наступні обов`язки:

-прибувати до суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому розташована або тимчасово розташована військова частина, де проходить військову службу обвинувачений, без дозволу командира військової частини або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну дислокації військової частини;

-утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотримання умов, визначених судом, зокрема обмежитись у спілкуванні зі свідками по кримінальному провадженню;

-не залишати місце несення служби, тимчасове розташування підрозділу військової частини без дозволу командира військової частини;

-повернутися до виконання покладених військових обов`язків до постійного або тимчасового розташування військової частини, де наразі перебуває його частина.

У задоволенні клопотання захисника про витребування акту службової перевірки за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 в умовах гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місцем дислокації АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1