Провадження № 1-кп/359/692/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

11 жовтня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0001867, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2024, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новосілля, Сланцевського району, Ленінградської області, українки, громадянки України, пенсіонерки, інваліда ІІ групи, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, востаннє - указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-ХІ від 23.07.2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 12.08.2024 строком на 90 діб.

06.09.2024 приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебувала у приміщенні магазину ТОВ «ФОРА», № 351, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Золочівська ОТГ, урочище Млиново, вул. Олександрівська 56, де у останньої виник злочинний умисел на таємне викрадення майна, а саме мобільного телефону «Samsung SM - А145F Galaxy А14LТЕ 4/64Gb», який лежав на вітрині прилавку у приміщенні вищевказаного магазину.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, а також поруч немає представників вказаного магазину та відвідувачів, шляхом вільного доступу з вітрини полиці торгівельного магазину викрала телефон «Samsung SM - А145F Galaxy А14LТЕ 4/64Gb».

Після чого, ОСОБА_4 , вказаний телефон поклала до власної сумки та попрямувала до каси обслуговування, щоб розрахуватися за придбані товари, які знаходилися у візку.

В подальшому остання покинула приміщення магазину з викраденим майном, чим спричинила матеріальну шкоду ТОВ "ФОРА" №351, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3337 від 19.09.2024 на суму 4626,23грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, фактичні обставини справи не оспорювала. Зазначила, що пред`явлене їй обвинувачення відповідає дійсності. Щиро розкаялася та показала, що вона в той день та час перебувала в приміщенні магазину «Фора». На прилавку помітила телефон та вирішила його взяти щоб в подальшому дати оголошення для встановлення власника. Телефон принесла додому і за нього забула. Оголошення нікуди не давала. Через деякий час приїхали працівники поліції, які його вилучили.

У зв`язку з тим, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, які характеризують її особу, досліджує речові докази та судові витрати, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Таким чином, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.

Дії обвинуваченої кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Так, майно, яким заволоділа обвинувачена, було для неї чужим, адже не перебувало в її власності чи законному володінні. ОСОБА_4 не мала на нього жодного права, цим майном вона заволоділа у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченою таємно, тому воно визначається як крадіжка. ОСОБА_4 досягнула віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Її дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачена усвідомлювала, що майно, яким вона протиправно заволодівала, було для неї чужим, і вона не мала права на нього. ОСОБА_4 усвідомлювала суспільно небезпечний характер її діянь, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки та бажала їх настання. Корисливий мотив обвинуваченої полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення вона прагнула обернути чуже майно на свою користь. ОСОБА_4 виконала усі дії об`єктивної сторони крадіжки які вважала необхідними для доведення злочину до кінця. Отже, вчинений обвинуваченою злочин є закінченим та вчинений в умовах воєнного стану.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої суд вважає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналізуючи дані при вивченні особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима. За місцем реєстрації характеризується з посередньої сторони. Обвинувачена пенсіонерка та інвалід ІІ групи. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченій, оскільки мають істотне значення щодо вивчення її особистості та відношення до скоєного нею.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілим цивільний позов до обвинуваченої не пред`явлено, що свідчить про відсутність у потерпілої сторони претензій до обвинуваченої морального чи матеріального характеру.

Разом з тим, суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки викраденим майном вона розпорядитися на власний розсуд.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченої ОСОБА_4 суд враховує те, що вона вчинила тяжкий злочин, згідно вимог статті 12 КК України та з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, з цього приводу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

Разом з тим, суд враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останньої після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченої. Суд враховує, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, а також, із урахуванням правової позиції прокурора, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до неї положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Суд, застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, переконаний, що саме дане покарання, без ізоляції від суспільства ОСОБА_4 але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, та саме за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Запобіжний захід не обирався. Підстав для його обрання судом не встановлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Крім того, з обвинуваченої, на користь Держави України, слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 200 гривень 00 копійок.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, 75-76, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирався. Підстав для його обрання судом не встановлено.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави України - 200 гривень 00 копійок процесуальних витрат пов`язаних із залученням експерта.

Речовий доказ мобільний телефон «Samsung SM - А145F Galaxy А14LТЕ 4/64Gb», залишити у володінні власника. Диск для лазерних систем зчитування DVD+R, залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження № 0001867, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2024.

Цивільний позов у справі відсутній.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1