Провадження № 1-«кс»/522/5243/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_2 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001031 від 12.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Так, у провадженні СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001031 від 12.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Процесуальне керівництво у вищевказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Приморської окружної прокуратури м. Одеси.

Досудовим розслідуванням встановлено, що діючи в період воєнного стану, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_3 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 08.05.2024 № 3684-IX продовжено з 14.05.2024 строком на 90 діб, та змінам до Кримінального Кодексу України, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на початку червня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, познайомився з потерпілим ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, в ході їх спілкування ОСОБА_4 шляхом обману залучив ОСОБА_5 до онлайн ігри в «покер», наголосивши при цьому, що під час гри використовуються віртуальні кошти. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вимагання грошових коштів в сумі 150 000 гривень у потерпілого ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_5 в розмірі 150 000 гривень, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та заволодіння грошовими коштами, починаючи з червня 2024 року, при особистих зустрічах так і під час телефонних розмов, вимагав у потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 150 000 гривень, в якості повернення неіснуючого боргу ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_4 , під час вимагання грошових коштів, погрожував обмеженням прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_6 , з погрозою насильства щодо самого ОСОБА_6 в разі невиконання вимоги про передачу грошових коштів.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.07.2024 у не встановлений під час досудового розслідування час, перебуваючи по АДРЕСА_2 , біля кофейні «Альтернатива» ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на особисте збагачення попрохав невстановлену особу, який був обізнаний в планах ОСОБА_4 отримати від потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 150 000 гривень та передати вимогу від ОСОБА_4 щодо повернення останньому неіснуючого боргу.

У подальшому, досудовим розслідуванням встановлено, що 23.08.2024 у не встановлений під час досудового розслідування час та у невстановленому місці у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виник спільний злочинний умисел на вимагання грошових коштів у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У подальшому, 16.08.2024 приблизно о 16 год 00 хв ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, прибули на автомобілі марки «Audi A6» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , та автомобілі марки «Volkswagen» модель «Jetta», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 та на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ», GLK, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_8 поряд із місцем перебування потерпілого, біля кафе «Хінкальна» розташованого за адресою: місто Одеса, вул. Варненська, 7.

Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 побачили ОСОБА_5 біля кафе «Хінкальна», розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та підійшли до нього.

Далі, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, користуючись значною фізичною перевагою над потерпілим, використовуючи фактор раптовості, висунули останньому незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів у сумі 3500 доларів США, під приводом вигаданого боргу.

Незважаючи на позицію ОСОБА_5 про відсутність боргу, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжили вимагати у потерпілого грошові кошти в сумі 3500 доларів США, при цьому, погрожували у грубій формі з використанням нецензурної лайки та образливих слів, що у випадку невиконання їх вимог, до нього буде застосовано фізичне насильство.

Під час спілкування із потерпілим, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дізналися, що у ОСОБА_5 знаходяться грошові кошти у розмірі 6 000 гривень та продовжили висловлювати погрози застосування фізичного насильства з нанесенням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 з вимогою передати їм 6 000 гривень, як частину боргу.

У подальшому, 10.09.2024 близько 14 год. 00 хв. діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, прибули на автомобілі марки «Audi» моделі «A6» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_4 та автомобілі марки «Volkswagen» модель «Jetta», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 поряд із місцем перебування потерпілого, біля кафе «Цукіні» розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 побачили ОСОБА_5 в кафе «Цукіні», розташованої за адресою: АДРЕСА_4 та підійшли до нього.

Далі, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, користуючись значною фізичною перевагою над потерпілим, використовуючи фактор раптовості, висунули останньому незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів в рахунок частини залишку боргу у сумі 3500 доларів США, під приводом вигаданого боргу.

Так, ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 продовжуючи вимагати у потерпілого грошові кошти, використовуючи при цьому психологічний тиск, погрозу застосування тяжких тілесних пошкоджень, пригнічення волі до опору, того ж дня, близько 14 год 30 хв. забрали 1 000 гривень та 500 доларів США з рук ОСОБА_5 , які ОСОБА_7 поклав до себе в кишеню.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було затримано співробітниками СБУ із отриманими ними в результаті вимагання у потерпілого ОСОБА_5 грошовими коштами у розмірі 1000 гривень та 500 доларів США (відповідно до курсу НБУ станом на 10.09.2024 становить 20 650 гривень), чим завдали потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на зазначену суму.

В подальшому, останнім повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 189 КК України, та слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, 13.09.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 189 КК України у спосіб, передбачений ст. ст. 135, 136 КПК України.

Так, на підставі ч. 2 ст. 131 , ч. 2 ст. 170 КПК у зв`язку із тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а санкція цієї ж статті передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, з метою забезпечення конфіскації майна виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_8 , а саме на квартиру за адресою : АДРЕСА_5 , яка на підставі свідоцтва про право власності №1250 від 22.11.2004 виданого виконкомом Сергіївської селищної ради належить ОСОБА_8 на праві часткового права власності.

Вищевказану квартиру визнано речовими доказами у вищевказаному кримінальному провадженні.

Прокурор до суду не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав та просить задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності прокурора.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення . Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладене вище та практику ЄСПЛ, застосування якої є безумовною складовою національного законодавства, є обґрунтовані підстави накладення арешту на відповідне майно, що при наявних обставинах кримінального провадження є виправданим та пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження, який при наявних потребах досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, який також необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

З клопотання та наданих до нього матеріалів, вбачаються підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні речей та документів, які за обставинами кримінального провадження є речовими доказами, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди та є предметом злочину, тобто є доказом злочину, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Прокурором в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_2 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , яка на підставі свідоцтва про право власності №1250 від 22.11.2004 виданого виконкомом Сергіївської селищної ради належить ОСОБА_8 на праві часткового права власності.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційноїскарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: