Провадження № 1-кс/686/5728/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання начальник відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у кримінальному провадженні №0000045,

встановив:

04.07.2024 начальник відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з процесуальним прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити останньому залишати житло в нічну пору доби відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

У судовому засіданні слідчий і прокурор клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні.

Підозрюваний і його захисник проти задоволення клопотання заперечили, разом із тим просили застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Також на думку захисника, клопотання не містить викладу обґрунтування неможливості більш м`яким запобіжним заходом забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Слідчим відділом Хмельницького РУП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000045, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Положення про 55 управління начальника робіт Міністерства оборони України (далі - Установа) це державна госпрозрахункова установа заснована на державній власності та належить до сфери управління Міністерства оборони України (далі Орган управління майном).

Установа надає послуги з перевезення вантажів та пасажирів, здійснює транспортне експедирування транспортного оброблення вантажів та складського господарства.

Також, Установа передає в оренду машини та устаткування, здійснює операційний лізинг та прокат автомобілів, а також передає в оренду будівельну техніку з операторами, здійснює інші види діяльності не заборонених вимогами чинного законодавства України.

Установа несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного їй майна згідно з чинним законодавством України.

Майно Установи становлять основні фонди, оборотні активи та інші цінності, вартість яких відображається в її самостійному балансі. Майно установи є державною власністю і закріплюється за нею на праві господарського відання.

Установа має право здавати в оренду відповідно до чинного законодавства України устаткування, транспортні засоби, інвентар, матеріальні цінності, нерухоме майно та цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів Установи, які їй належать на праві господарського відання, іншим підприємствам, організаціям та установам, а також фізичним особам у порядку, визначеному Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та іншими нормативно правовими актами.

При цьому, керівник Установи та головний бухгалтер несуть персональну відповідальність за додержання порядку введення достовірності бухгалтерського обліку та звітності.

Управління Установою здійснює керівник установи. Керівник установи самостійно вирішує питання її діяльності за винятком тих, що віднесенні положенням до компетенції органу управління майном та інших органів управління цієї Установи.

Керівник Установи: несе повну відповідальність за стан та діяльність Установи діє без довіреності від імені Установи, представляє її у всіх вітчизняних та іноземних установах та організаціях. Також, керівник розпоряджається коштами та майном відповідно до чинного законодавства України, укладає правочини, видає довіреності, відкриває розрахункові (поточні) та інші рахунки. Керівник щорічно подає до Органу управління майном звіт про виконання показників використання державного майна та прибутку. Керівник видає накази і розпорядження обов`язкові до виконання всіма працівниками установи.

Так, відповідно до Наказу № 22-ДП Міністра оборони України від 08.07.2022, ОСОБА_6 призначено на посаду тимчасово виконуючого обов`язків начальника 55 управління начальника робіт Міністерства оборони України.

З огляду на вище викладене, ОСОБА_6 офіційно очолював 55 управління начальника робіт Міністерства оборони України, відповідав за ведення його господарської діяльності та дотримання вимог чинного законодавства.

Тобто, в силу покладених на начальника 55 управління начальника робіт Міністерства оборони України організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, з урахуванням положень ч. 3 ст. 18, примітки 1 до

ст. 364 КК України, ОСОБА_6 являється службовою особою.

При цьому, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків начальника 55 управління начальника робіт (далі - 55 УНР), будучи службовою особою відповідальною за фінансово-господарську діяльність підприємства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у серпні 2023 року, у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_6 , якому достовірно було відомо, що автомобіль марки МАЗ, моделі 5549, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 перебуває на балансі

55 УНР, виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння зазначеним транспортним засобом для подальшої реалізації майна та поліпшення власного майнового становища.

З цією метою, ОСОБА_6 , перебуваючи на території 55 УНР, що по АДРЕСА_3 , домовився про продаж складових частин колісно-транспортного засобу марки МАЗ, моделі 5549, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 з ОСОБА_7 .

При цьому, 23 серпня 2023 року близько 16:00 години ОСОБА_6 , перебуваючи на території 55 УНР, що по АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, всупереч з корисливих мотивів, інтересам служби, будучи службовою особою та зловживаючи своїм службовим становищем, маючи право оперативного управління майном 55 УНР, в період дії воєнного стану, введеного указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та продовженого згідно Указу Президента України № 451 від 26.07.2023, незаконно продав ОСОБА_7 без зняття з обліку складові частини автомобіля марки МАЗ, моделі 5549, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 вартістю 13159 гривень 50 копійок, а вирученими коштами від продажу заволодів та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, внаслідок вищевказаних протиправних дій тимчасово виконуючий обов`язки начальника 55 УНР ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи службовою особою та зловживаючи своїм службовим становищем, маючи право оперативного управління майном 55 УНР, заволодів складовими частини автомобіля марки МАЗ, моделі 5549, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , яке перебувало на балансі 55 управління начальника робіт Міністерства оборони України, шляхом незаконного його відчуження на користь ОСОБА_7 , чим спричинив зазначеній Установі майнової шкоди на загальну суму 15709 гривень 35 копійок.

Своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України.

29.06.2024 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: - Оглядом мобільного телефону ОСОБА_7 , відповідно до якого інформаційно-документально підтверджується зв`язок ОСОБА_7 , як особи-покупця транспортного засобу та т.в.о. начальника 55 УНР ОСОБА_6 ; - Показаннями ОСОБА_7 за результатами проведених допитів щодо часу, місця та способу фактичного відчуження майна 55 УНР; - Реєстраційною карткою автоматизованої системи реєстрації та обліку транспортних засобів, згідно якої предмет посягання у вчиненому кримінальному правопорушенні автомобіль МАЗ 5549 д.н.з. НОМЕР_2 зареєстрований за установою 55 УНР; - Протоколами оглядів, за результатами яких встановлено фактичне місце знаходження транспортного засобу на майданчику, який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , індивідуальні ознаки та фактичну масу автомобіля МАЗ 5549 д.н.з. НОМЕР_2 ; - Висновком транспортної -товарознавчої експертизи, якою встановлено вартість транспортного засобу. - Матеріалами інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей станом на 30.12.2023, згідно якого встановлено балансову вартість транспортного засобу; - Довідкою опрацювання номерної інформації за результатами виконання доручення оперативному підрозділу, згідно якої встановлено час та місце телефонних з`єднань ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Таким чином підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який відповідно до ч. 4 ст. 191 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від пяти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах та матеріалах кримінального провадження з урахуванням позиції його сторін, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин та обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора, що повідомлена ОСОБА_6 підозра ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Разом із тим, слідчий суддя зауважує, що оцінка доказів на предмет їх належності, достатності для підтвердження винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення не входить до повноважень слідчого судді, утому числі у межах поданого клопотання про застосування запобіжного заходу.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

На час розгляду цього клопотання повідомлена підозра ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, матеріалами кримінального провадження та під час судового розгляду клопотання частково знайшов своє підтвердження ризик переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування, оскільки співставляючи можливі негативні наслідки для себе у вигляді засудження за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_8 може вчинити дії, спрямовані на ухилення від слідства та суду.

Водночас, аналізуючи наявність соціальних зв`язків підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність нерухомого майна та постійного місця проживання, відсутності відомостей про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності раніше, слідчий суддя вважає, що хоч і досудове розслідування перебуває на початковій стадії, ризик переховування підозрюваного не є високим.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що кримінальне провадження розслідується за одним епізодом, а тому посилання сторони обвинувачення на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному не може слугувати визначальною умовою для достатності підстав стверджувати про високу ступінь ризику переховування.

Слідчий суддя вважає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на викладене, ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні слідчий суддя вважає наявним та вираженим.

Разом із тим, слідчим і прокурором не доведений ризик перешкоджання кримінальному правопорушенню іншим чином.

З метою нівелювання зазначених ризиків, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваної, його вік, стан здоров`я, сімейний, майновий стан, наявність у власності нерухомого майна, постійного місця проживання.

Необхідність застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту слідчим зазначається у клопотанні для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Водночас, у судовому засіданні прокурор та слідчий не довели обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст.194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Відсутнє таке обґрунтування і у поданому клопотанні слідчого.

За таких обставин, аргументи захисника про те, що клопотання не містить викладу обґрунтування неможливості більш м`яким запобіжним заходом забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя вважає доцільними.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177-178, 181, 183-184, 193-194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування із представником потерпілого та свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвала діє по 31 серпня 2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1