Справа № 953/3297/24
н/п 1-кс/953/7591/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0000662 від 16.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 24.04.2024, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту належного їй на праві власності майна: транспортного засобу "MERCEDES- BENZ", реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключів від вказаного транспортного засобу, накладеного о ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 24.04.2024 в межах кримінальному провадженню №0000662 від 16.04.2024.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000662 від 16.04.2024 року за ч.3 ст. 190 КК України. У даному кримінальному провадження, досудове розслідування якого здійснюється 6 місяців, жодній особі не повідомлено про підозру. Звертає увагу на те, що під час зберігання за невідомих для неї умов її майно може зламатись, чим спричинити їй матеріальну шкоду як власнику. Так певні компоненти гальмівної системи та підвіски втрачають свої якості за умови неналежного зберігання та відсутності підготовки автомобіля до зберігання. Крім того, за шестимісячний строк перебування у володінні ХРУП І ГУНП в Харківській області автомобіль став старіше на шість місяців, що в свою чергу суттєво зменшило його ринкову вартість. У разі виникнення до неї питань щодо підтвердження її доводів певними експертизами вважає необхідним зазначити, що вона, як мати-одиначка позбавлена фінансової можливості їх замовляти за власний кошт, а потерпілою (що дає можливість їй просити проводити такі експертизи за рахунок держави) вона не визнана.

У судове засідання, призначене на 15.10.2024, ОСОБА_3 не з`явилася, про місце, дату та час розгляду скарги повідомлялася у встановленому законом порядку. ОСОБА_3 подано до суду клопотання з проханням розглядати клопотання про скасування арешту майна за її відсутності, клопотання просить задовольнити.

Прокурор у судове засідання, призначене на 15.10.2024, не з`явився, про місце, дату та час розгляду скарги повідомлявся у встановленому законом порядку. Прокурором Київської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_5 подано до суду заяву з проханням розглядати клопотання про скасування арешту майна без її участі, проти задоволення клопотання ОСОБА_3 заперечує.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.

Слідча суддя, вивчивши надані документи та матеріали, матеріали справи №953/3297/24, 1-кс/953/2944/24 за клопотанням про арешт майна, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що Харківським РУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000662 від 16.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України внесені до ЄРДР 16.04.2024 за фактом того, що до ЧЧ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_6 про те, що 16.04.2024 невідома особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами заявника в сумі 10000 доларів США (6649 від 16.04.2024).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 у справі №953/3297/24, н/п 1-кс/953/2944/24, задоволено клопотання прокурора, накладено арешт, з позбавленням права розпорядження та користування на автомобіль "MERSEDES-BENZ S 550", р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , чорного кольору, ключі від вказаного автомобілю, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зберігання арештованого майна здійснювати в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012р. «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Постановляючи ухвалу про накладення арешту на майно, слідча суддя врахувала, що обставини заволодіння коштами ОСОБА_6 під приводом продажу йому автомобілю "MERSEDES-BENZ S 550", р.н. НОМЕР_2 є предметом досудового розслідування, яке на теперішній час триває, підстав передачі вказаного транспортного засобу в користування будь-кому не вбачається.

Слідча суддя дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02.07.2024 ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2024 року - залишено без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_3 без задоволення.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.1,2 ст. 22 КПК України).

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Слідча суддя зазначає, що вирішення питання про віднесення матеріальних об`єктів до речових доказів відноситься до повноважень слідчого, який, згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Разом з цим, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України). Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

Таким чином слідчий суддя на етапі здійснення досудового розслідування не виконує функції слідчого або прокурора у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання або обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у ч. 2 ст. 170 КПК України, або доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами.

У рішенні Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації» та від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», суд зазначає, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчої судді Київського районного суду м.Харкова від 24.04.2024, при накладенні арешту на вказаний автомобіль, слідча суддя виходила з того, що вилучене при огляді майно є предметом кримінального правопорушення, а відтак, містить на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою застосування арешту, згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 171 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням змісту зазначених положень кримінального процесуального кодексу, а також підстави, на які посилається власник майна в у клопотанні про його скасування, при вирішенні питання про скасування арешту майна в межах розгляду даного клопотання, слідча суддя повинна встановити про наявність/відсутність підстав для подальшого застосування арешту, накладеного з метою збереження речових доказів (в тому числі й предмету злочину), а саме чи існує необхідність подальшого збереження речових доказів для їх дослідження судом.

Чинним кримінальним процесуальним законом передбачено два способи скасувати накладений арешт на майно, з метою збереження речових доказів (в тому числі й предмету злочину): при ухваленні судом рішення за результатами розгляду кримінального провадження; при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України.

Між тим, ст.28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

В межах розгляду даного клопотання слідчою суддею встановлено, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 16.04.2024 та наразі триває, даних щодо повідомлення будь-якій особі про підозру в рамках даного кримінального провадження слідчій судді надано не було.

Будь-яких доказів, які б підтвердували факт того, що на даний час відсутністі підстави для подальшого застосування арешту вказаного транспортного засобу, слідчій судді не надано.

Отже, долю вказаного вище речового доказу буде вирішено прокурором чи судом при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України, або судом в нарадчій кімнаті при винесенні остаточного рішення у справі за результатами розгляду кримінального провадження, яке після набрання чинності буде виконано, у тому числі, в частині арешту, накладеного на вказаний транспортний засіб.

Разом з цим, згідно ч. 1ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями160-166,170-174 КПК України.

Доказів, які б свідчили про необхідність проведення в межах даного кримінального провадження слідчих дій, для яких був би потрібен транспортний засіб автомобіль "MERSEDES-BENZ S 550", р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , чорного кольору, з ключем від вказаного автомобілю, слідчій судді на час розгляду клопотання не надано.

Враховуючи зазначене, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності та користування завданням кримінального провадження, слідча суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування арешту з автомобіля MERSEDES-BENZ S 550, р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , чорного кольору, з ключем від вказаного автомобілю, в частині, що стосується заборони користування майном.

Також слідча суддя важає за можливе змінити місце зберігання вказаного майна із збереженням заборони його розпорядження, а також передати його на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_3 , з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку. При цьому попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 132, 170-174, 309 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0000662 від 16.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 24.04.2024 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 24.04.2024, в межах кримінального провадження №0000662 від 16.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, в частині, що стосується заборони користання автомобілем "MERSEDES-BENZ S 550", р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , чорного кольору, з ключем від вказаного транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Змінити місце зберігання майна: автомобіля марки "MERSEDES-BENZ S 550", р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , чорного кольору, з ключем від вказаного транспортного засобу, із збереженням заборони розпорядження вказаного майна, та передати його на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_3 , з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя - ОСОБА_1