Справа № 521/9697/23
Номер провадження:1-кп/521/859/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у колегіальному складі :

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси в залі суду, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 03.04.2023 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000114 від 03.04.2023 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , та просила його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність.

Адвокат просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , яке не обґрунтовано належним чином та не забезпечено належними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, клопотання, додані матеріали та вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст.177, 183 зазначеного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст.ст.2,9 наведеного Кодексу, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 177 КК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Втім, ст.178 зазначеного Кодексу передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацію майна. За своєю правовою природою та об`єктом спрямування злочин направлений проти основ національної безпеки України. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності цього злочину. Усвідомлюючи, що за результатами судового розгляду його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою негативні наслідки у вигляді застосування санкції, передбаченої ч. 2 ст. 111 КК України, останній може умисно ухилятися від явки до суду або переховуватись від суду. З метою створення перешкод встановленню істини у справі, ОСОБА_6 матиме можливість спробувати опинитись на території громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, що унеможливіть подальше проведення судового розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням.

Зважаючи на практику ЄСПЛ, слід зазначити, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілікков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та суду.

По даному кримінальному провадженню судом призначено судовий розгляд, однак свідки сторони обвинувачення не допитані в залі суду, інші докази також не досліджено.

Крім того, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 перед тим, як вчинити державну зраду, тривалий час працював у Північній виправній колонії (№ 90), у зв`язку з чим добре знайомий з працівниками вказаної державної установи, знає їх повні анкетні дані, засоби зв`язку, адреси проживання. Тому перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб, обвинувачений може здійснювати вплив на інших працівників пенітенціарної служби, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі та допитані в цьому статусі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань під часу допиту в суді, з метою створення собі «алібі» щодо непричетності до вчинення інкримінованого злочину, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні. Своїми діями ОСОБА_6 може також перешкоджати прибуттю свідків до суду.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Окрім викладеного, як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_6 , починаючи з початку червня 2022 року, тобто у період ведення РФ агресивної війни проти України, перейшов на бік ворога та добровільно розпочав «службу» на посаді «младшего инспектора отдела надзора и безопасности Северной исправительной колонии (№90)» у підпорядкованому окупаційній адміністрації РФ незаконно створеному органі - «Управлінні служби виконання покарань по Херсонській області», що у подальшому увійшов до «Федеральної служби виконання покарань», чим сприяв становленню та дії правоохоронної гілки окупаційної влади РФ на території Херсонської області.

У зв`язку з цим, існує ризик, що ОСОБА_6 , опинившись на волі, продовжить вчиняти діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у тому числі й у взаємодії з іншими зрадниками та колаборантами.

Крім того, за сприяння вказаних осіб ОСОБА_6 матиме можливість перетину ділянок місцевості з метою потрапляння на лівий берег, який тимчасово знаходиться в окупації, де зможе продовжити вчинення кримінальних правопорушень або вчинить нові злочини.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, або можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Приймаючи до уваги викладені підстави та наведені й встановлені в судовому засіданні ризики, обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.111 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_6 не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

При цьому, відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-178, 183, 197, 217, 314-316, 331, 369-372, 392, КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Херсонської обласної прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить 60 днів і обчислюється з моменту обрання, тобто з 01.10.2024 року та діє до 29.11.2024 року.

Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 5 днів до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_8 Засядьвовк