1Справа № 335/9049/24 1-кс/335/4602/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізької області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000624 від 15.09.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, однак 23.08.2023 Запорізькою обласною прокуратурою до Ленінського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 111 КК України, 18.10.2023 Офісом Генерального прокурора до Ленінського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 7 ст. 111-1 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, яке аргументував наступним.

У провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000624 від 15.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

У провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000624 від 15.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.05.2022, у денну пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 обіймаючи посаду «заместителя по криминальной полиции» незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території, так званого «Акимовское управление Главного управления МВД в Запорожской области», діючи за попередньою змовою з громадянином України ОСОБА_7 , який обіймав посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, так званому «Акимовское управление Главного управления МВД в Запорожской области» та невстановленою особою з числа представників збройних формувань Російської Федерації, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи фактичні обставини, які свідчать про наявність міжнародного збройного конфлікту і діючи у зв`язку з ним, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, в порушення законів та звичаїв війни, маючи умисел на жорстоке поводження з цивільним населенням, яке виразилось у катуванні та нелюдському поводженні, незаконному позбавленні волі потерпілого та привласненні майна, з метою впровадження та реалізації політики держави-агресора та особистого збагачення, використовуючи незаконно узурповані у результаті збройної агресії Російської Федерації по відношенню до суверенітету та територіальної цілісності України владні повноваження на тимчасово окупованій території, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обіймали посади у незаконно створеному правоохоронному органі, так званому «Акимовское управление Главного управления МВД в Запорожской области», володіючи інформацією про місцевих мешканців Кирилівської об`єднаної територіальної громади, які активно протистояли окупаційній владі та висловлювали свою проукраїнську позицію, перебуваючи у АДРЕСА_2 , проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , зазначеного населеного пункту, в якому постійно мешкає ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який займався волонтерською діяльністю, в тому числі у 2015 році в зоні проведення Антитерористичної операції.

Далі, відкрито демонструючи вогнепальну зброю невстановленого в ході досудового розслідування зразка, погрожуючи застосуванням такої зброї, наказали ОСОБА_10 відмовитись від зайняття волонтерською діяльністю на тимчасово окупованій території та надати завідомо неправдиві свідчення про осіб, які відмовляються співпрацювати з окупаційною владою.

Отримавши від потерпілого відмову, під приводом відшукання вогнепальної зброї та наркотичних засобів, ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також невстановленою особою з числа представників збройних формувань Російської Федерації, розпочали проводити «обшук» на території зазначеного домоволодіння.

У ході таких дій, ОСОБА_7 використовуючи приклад автомату невстановленого в ході досудового розслідування зразка, наніс не менше одного удару у лобову частину обличчя ОСОБА_10 , чим спричинив останньому фізичний біль.

По закінченню проведення «обшуку» та не досягнувши його мети,

ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 та невстановленою особою з числа представників збройних формувань Російської Федерації, без повідомлення об`єктивних причин та пред`явлення обвинувачень, за відсутності необхідності вжиття заходів стосовно зазначеної особи через причини збереження безпеки окупаційної держави, інтернування чи застосування запобіжних заходів в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством, під час законного кримінального переслідування державою на окупованій нею території, із застосуванням фізичної сили, з погрозами застосування вогнепальної зброї, помістили ОСОБА_10 до гаражного приміщення, що розташоване на території зазначеного домоволодіння, тим самим незаконно позбавили волі захищену цивільну особу.

Перебуваючи у приміщенні гаражу, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на жорстоке поводження відносно захищеної цивільної особи - ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленою особою, з числа представників збройних формувань Російської Федерації, відкрито демонструючи вогнепальну зброю, невстановленого в ході досудового розслідування зразка, знову наказали ОСОБА_10 надати завідомо неправдиві свідчення щодо вказаних ними осіб. Отримавши від потерпілого відмову, на виконання наказу невстановленої особи, з числа представників збройних формувань Російської Федерації, щодо спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, з метою примусу останнього до виконання їх вимог, ОСОБА_7 завдав потерпілому не менше одного удару кулаком в область живота, від якого потерпілий відчув фізичний біль.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 дістав з кишені предмет візуально схожий на гранату та відкрито демонструючи його ОСОБА_10 , вклав зазначений предмет до руки потерпілого, з погрозами притягнення потерпілого до кримінальної відповідальності за зберігання боєприпасів, почав змушувати його до співпраці, а саме написання заяв про нібито вчинення злочинів особами, на яких вказували ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та невстановлена особа з числа представників збройних формувань Російської Федерації.

Отримавши відмову від ОСОБА_10 , ОСОБА_7 штовхнув потерпілого, після чого, користуючись безпорадним станом потерпілого, тримаючи у своїй правій руці предмет, зовні схожий на пістолет, наказав ОСОБА_10 відкрити рота та засунув вказаний предмет до ротової порожнини останнього, при цьому погрожуючи вбивством. В черговий раз отримавши негативну відповідь від потерпілого, в частині співпраці з окупаційною владою, ОСОБА_7 , завдав не менше двох ударів по лобовій та тім`яній частині голови потерпілого, внаслідок яких, ОСОБА_10 відчув сильний біль та почав прикривати голову обома руками та сів на підлогу, після чого ОСОБА_7 наніс ще не менше двох ударів ногами в область тулуба та голови потерпілого. Далі, невстановлена особа, з числа представників збройних формувань Російської Федерації наказала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 припинити нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та сказав відвезти потерпілого до лиману.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленою особою з числа представників збройних формувань Російської Федерації, із погрозою застосування фізичного насильства, відкрито демонструючи вогнепальну зброю та погрожуючи застосуванням такої зброї, наказали ОСОБА_10 сісти до транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «Outlander», в кузові білого кольору. В подальшому на вказаному автомобілі, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановлена особа, з числа представників збройних формувань Російської Федерації, відвезли ОСОБА_10 до берегу Молочного лиману, що розташований у АДРЕСА_2 , за приблизними координатами ІНФОРМАЦІЯ_3, де, з погрозою фізичної розправи, використовуючи психологічний тиск, погрожуючи автоматичною вогнепальною зброєю, наказали ОСОБА_10 зайти у холодну воду вказаного лиману, що є нелюдським поводженням, відносно цивільної особи.

Під час вказаних дій ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою досягнення спільного злочинного наміру, з метою залякування потерпілого ОСОБА_10 та примушення його до співпраці з окупаційною владою та написання заяв про нібито вчинення кримінального правопорушення іншими особами, здійснив не менше п`яти пострілів з автоматичної вогнепальної зброї в напрямку потерпілого.

В подальшому, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 та невстановленою особою з числа представників збройних формувань Російської Федерації, продовжуючи свої злочинні дії, із погрозою застосування фізичного насильства та відкрито демонструючи вогнепальну зброю із погрозою застосування такої зброї, наказали ОСОБА_10 сісти до транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «Outlander», в кузові білого кольору, та відвезли ОСОБА_10 на територію Мелітопольського району Запорізької області, де, за приблизними координатами 46.548795, 35.288448, з погрозами застосування до потерпілого фізичного насильства та вогнепальної зброї, застосовуючи психологічний тиск, наказали ОСОБА_10 копати собі могилу, чим завдали сильних психічних страждань останньому. Сприймаючи зазначені погрози реально, усвідомлюючи небезпеку свого життя, ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановленій особі, з числа представників збройних формувань російської федерації, звільнити його за грошову винагороду.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали наносити невстановлену кількість ударів по різним частинам тіла потерпілого. Далі, ОСОБА_7 , тримаючи у своїй правій руці предмет зовні схожий на пістолет, погрожуючи вбивством ОСОБА_10 помістив вказаний предмет до ротової порожнини потерпілого, після чого наніс не менше трьох ударів рукояткою вказаного предмету у лобову частину голови потерпілого, від чого ОСОБА_10 впав на живіт та почав прикривати себе руками.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 нанесли невстановлену кількість ударів ногами по тулубу потерпілого.

Далі, невстановлена особа, з числа представників збройних формувань Російської Федерації наказала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зупинитися та повідомив потерпілому, що для припинення протиправних дій, він повинен передати їм грошові кошти у сумі 1000 доларів США, на що ОСОБА_10 був вимушений погодитися.

Після цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з

ОСОБА_7 та невстановленою особою з числа представників збройних сил Російської Федерації, на транспортному засобі марки «Mitsubishi», моделі «Outlander» відвезли потерпілого за місцем його мешкання, де він отримав змогу зателефонувати своїм батькам, щоб вони знайшли грошові кошти у сумі 1000 доларів США. Того ж дня, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленою особою з числа представників збройних сил Російської Федерації, на транспортному засобі марки «Mitsubishi», моделі «Outlander» привезли ОСОБА_10 до місця мешкання його батьків в АДРЕСА_4 , де потерпілий передав їм грошові кошти у сумі 500 доларів США, що на момент вчинення злочину дорівнює 14 627 гривень 45 копійок та 500 євро, що на момент вчинення злочину дорівнює 15 657 гривень 95 копійок, за припинення протиправних дій відносно останнього, тим самим привласнили майно, спричинивши майнову шкоду на загальну суму 30 285 гривень 40 копійок та в подальшому звільнили потерпілого.

Тим самим ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленою особою, з числа представників збройних формувань Російської Федерації, в порушення приписів ст.ст. 3, 4, 27, 31, 32, 34, 147 Женевської Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, ст. ст. 51,75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року, вчинили протиправні дії, що полягали у незаконному позбавленні волі, привласненні майна, катуванні та нелюдському поводженні відносно цивільної особи, що перебувала під захистом - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.09.2024 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

26.09.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останнього на 01.10.2024, 03.10.2024, 04.10.2024 опубліковані на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

27.09.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останнього на 01.10.2024, 03.10.2024, 04.10.2024 опубліковані на веб-сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».

Відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 від 26.09.2024 встановлено, що ОСОБА_6 на теперішній час перебуває на території смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області.

Крім того встановлено, що на теперішній час територія смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, згідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» є тимчасово окупованою Російською Федерацією з 24.02.2022.

04.10.2024 слідчим СУ винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 у розшук, у тому числі міжнародний.

Слідчий вказує, що вина ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується матеріалами досудового розслідування, серед яких допити потерпілих, свідків, впізнання за фотознімками, протоколи огляду Інтернет ресурсів та інші.

Під час досудового розслідування встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, у зв`язку із чим, останній переховується від органів досудового розслідування, тим самим перешкоджає кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України за наступних підстав:

- особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КК України(прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає, чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну свого місця проживання/або місця роботи).

- особиста порука полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що вони заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладеним на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

- домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, або у певний період доби.

Враховуючи характер вчиненого злочину, та те, що на теперішній час підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, знаходиться на тимчасово окупованій території України, жоден із вказаних запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання раніше зазначених ризиків.

Приймаючи до уваги викладене, вказані факти свідчать про неможливість запобігання даним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, відносно якого 23.08.2023 Запорізькою обласною прокуратурою до Ленінського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 111 КК України, 18.10.2023 Офісом Генерального прокурора до Ленінського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 7 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави та строку дії такої ухвали. Виконання ухвали покласти на співробітників ГУНП в Запорізькій області.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Захисник проти клопотання заперечував.

Слідчий суддя заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000624 від 15.09.2022, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, № 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murray v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується матеріалами кримінального провадження в тому числі: протоколами допитів потерпілих, свідків, впізнання за фотознімками, протоколами огляду Інтернет ресурсів тощо.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України на території смт Якимівка Мелітопольського району Запорізької області

підтверджується матеріалами кримінального провадження, а також рапортом старшого оперуповноваженого Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 від 26.09.2024.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням території смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковані повістки про виклик - ОСОБА_6 на 01.10.2024, 03.10.2024, 04.10.2024 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000624, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, допиту підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

25.09.2024 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України - - жорстоке поводження з цивільним населенням, інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

26.09.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, опубліковане на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

27.09.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, опубліковане на веб-сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,а саме ОСОБА_12 може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вказані ризики підтверджуються тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення злочину, переховується від органів досудового розслідування, знаходиться на тимчасово окупованій території України, у зв`язку із чим оголошений у розшук. Крім того, характер та тяжкість вчиненого злочину, його суспільний резонанс, діяльність пов`язану до підриву суверенітету України, сприяння окупаційним військам, також певним чином характеризує ОСОБА_6 , у зв`язку із чим є достатньо підстав вважати, що останній буде здійснювати усі можливі дії спрямовані на уникнення покарання за його вчинення.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Постановою слідчого від 04.10.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, його оголошено у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізької області лейтенанта поліції ОСОБА_3 - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, 23.08.2023 Запорізькою обласною прокуратурою до Ленінського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 111 КК України, 18.10.2023 Офісом Генерального прокурора до Ленінського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 7 ст. 111-1 КК України, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні № 0000624, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2022, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1