Справа № 946/8801/24
Провадження № 1-кс/946/2742/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання т.в.о. слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

30.10.2024 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської областінадійшло клопотання т.в.о. слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , яким просить накласти арешт на: свідоцтво фахівця № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво фахівця № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво фахівця № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво фахівця з надання домедичної допомоги № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво фахівця з питань охорони судна № 32334224/09/2603/024 на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво фахівця з індивідуальних рятувальних засобів та рятувальних шлюпок № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво фахівця про розширену підготовку з боротьби з пожежею № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво фахівця про початкову підготовку з питань безпеки № 32334224/01/7360/024 на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво фахівця відповідального за охорону судна № 32334224/08/2213/024 на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво фахівця про ознайомлювальну підготовку з питань охорони судна № 32334224/10/2326/024 на ім`я ОСОБА_5 ; диплом № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_5 ; підтвердження до диплому НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_5 ; послужну книжку моряка № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_6 ; диплом № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_6 ; підтвердження до диплому № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_6 ; диплом № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_6 ; підтвердження до диплому № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_6 , які запаковані до полімерного сейф-пакету №SUD3052837 з підписами слідчого, понятих, учасників.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи, за попередньою змовою, здійснюють підроблення офіційних документів на території Ізмаїльського району, а саме 26.10.2024 на територію пропускного пункту «Орлівка», паромного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , прибув рейсовий автобус в якому знаходився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , під час перевірки працівниками митної служби, при ньому були виявлені морські документи на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ознаками підробки.

26.10.2024 у період часу з 22:15 годин по 22:51 годин старшим слідчим відділення №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_8 , проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, в ході проведення огляду було виявлено та вилучено вищезазначені документи.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2024 під № 0001122 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Ізмаїльською окружною прокуратурою Одеської області.

Також у мотиви обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна у даному кримінальному провадженні, слідчий зазначає, що для підтвердження чи спростування ознак підроблення документу, в ході досудового розслідування необхідно призначити судову технічну експертизу документів за експертною спеціальністю 2.1. «Дослідження реквізитів документів», 2.3. «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів», у зв`язку з чим, для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, необхідно зберегти речові докази, а саме документи, що були вилучені слідчим на які останній просить накласти арешт.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно статей 2, 7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

В свою чергу викладене також знайшло своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Так, у клопотанні слідчого зазначено, що 26.10.2024 на територію пропускного пункту «Орлівка», паромного комплексу «Орлівка Ісакча», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , прибув рейсовий автобус в якому знаходився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , під час перевірки працівниками митної служби, при ньому були виявлені морські документи на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ознаками підробки.

Підставою арешту майна орган досудового розслідування зазначив те, що наведені в клопотанні документи є речовими доказом у кримінальному провадженні та необхідні для призначення відповідних експертиз.

При цьому, мотивуючи необхідність задоволення клопотання, слідчий зазначив, що необхідність арешту майна зумовлюється тим, що вилучені документи мають значення речового доказу у кримінальному провадженні, однак в клопотанні слідчого відсутнє зазначення які саме ознаки підроблення встановлені органом досудового розслідування та на підставі чого органом досудового розслідування встановлені такі ознаки підроблення.

Крім того, як встановлено слідчим суддею, обставини вчинення кримінального правопорушення, за якими звертається слідчий з клопотання про арешт майна мали місце 26.10.2024 року, у той час як відомості про кримінальне правопорушення в рамках якого здійснюється досудове розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001122 від 16.08.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0001122, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2024 року, змістом короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального провадження, вказано те, що в ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи, за попередньою змовою, здійснюють підроблення офіційних документів на території Ізмаїльського району.

При цьому з клопотання слідчого, яке погоджене прокурором, не вбачаються обставини, які пов`язуються між собою обставини вчиненого кримінального правопорушення 26.10.2024 року та здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0001122, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2024 року.

Більш того, матеріалами, якими обґрунтовується клопотання слідчого про арешт майна, не вбачається факт здійснення реєстрації обставин кримінального правопорушення, що мали місце 26.10.2024 року в окреме кримінальне провадження та прийняття прокурором рішення про об`єднання матеріалів досудового розслідування з кримінальним провадженням № 0001122, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2024 року, що у свою чергу було б підтвердженням, яке могло вказувати на те, що всі обставини вчинених кримінальних правопорушень пов`язані між собою та досудове розслідування здійснюється в рамках конкретного кримінального провадження.

Таким чином, клопотання слідчого не містить належного обґрунтування, яке доказове значення мають вилучені документи у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, з клопотання слідчого взагалі не зрозуміло, на які саме докази посилається слідчий, оскільки відповідно до вимог ст. 171 КПК України слідчий належним чином не мотивував своє клопотання та не навів належних та допустимих доказів, які його підтверджують, не навів належного обґрунтування мети та підстави накладення арешту на вилучені документи.

Аналіз змісту клопотання слідчого, погодженого прокурором, свідчить про те, що воно не містить докладних мотивів та обґрунтування, а також належного обґрунтування правової кваліфікації за ст. 358 КК України, яка встановлює покарання за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів.

Також аналіз змісту клопотання та матеріалів доданих до нього показав, що у зазначених процесуальних документах, не дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна відповідно до вимог ст. 172 КПК України для усунення недоліків, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст. ст.36, 37, 64-2, 132,171,172 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання т.в.о. слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001122, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків в 72 години з моменту отримання копії ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Роз`яснюється, що право на повторне звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків, має виключно прокурор.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1