У Х В А Л А

про арешт майна

25.09.2024 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000868 від 05.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про арешт майна,

встановив:

Слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Франківського районного суду м. Львова з клопотанням, погодженим з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що у провадженні ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000868, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 05.09.2024 до Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області надійшла письмова заява від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій остання просить прийняти міри до невідомої особи, яка у період часу з 26.06.2024 року по 30.08.2024 року перебуваючи у кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 , на час дії воєнного стану введеного на території України, таємно, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон марки «Xiomi Redmi Note 8» синього кольору (IMEL1: НОМЕР_1 , IMEL2: НОМЕР_2 ), та ноутбук блакитного кольору марки «Lenovo», модель «Ideapad 320-15 IAP», чим заподіяли останній матеріальної шкоди.

25.09.2024 від ОСОБА_6 надійшла заява, у якій останній добровільно надав працівникам поліції речі, які знаходилися у кімнаті, яка розміщена у квартирі АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон марки «Xiomi Redmi Note 8» синього кольору (IMEL1: НОМЕР_1 , IMEL2: НОМЕР_2 ), та ноутбук блакитного кольору марки «Lenovo», модель «Ideapad 320-15 IAP».

25.09.2024 слідчим СВ Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 прийнято рішення про визнання вказаних матеріальних об`єктів речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

У поданому клопотанні слідчий зазначає, що є наявність достатніх підстав вважати, що вищезазначені речі, які добровільно видав гр. ОСОБА_6 , можуть мати важливе значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а також запобігання знищенню, втраті, пошкодженню речових доказів або настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З урахуванням наведеного слідчий просить накласти арешт на вилучене мано, яке добровільно видав гр. ОСОБА_6 , а саме на: ноутбук блакитного кольору марки «Lenovo», модель «Ideapad 320-15 IAP» та мобільний телефон синього кольору марки «Xiomi Redmi Note8», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 .

Слідчий подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання без його участі та участі прокурора, клопотання підтримав та просив таке задоволити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про розгляд клопотання.

Відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчим у поданому клопотанні доведено, що вилучені речі мають значення для забезпечення кримінального провадження №0000868 від 05.09.2024 року.

Слідчий суддя вважає, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Як з`ясовано в судовому засіданні, постановою слідчого ВР ЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000868 від 05.09.2024, надані 25.09.2024 року ОСОБА_6 ноутбук блакитного кольору марки «Lenovo», модель «Ideapad 320-15 IAP» та мобільний телефон синього кольору марки «Xiomi Redmi Note8», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000868 від 05.09.2024 року.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчим у клопотанні доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.40 КПК України слідчий уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно з положеннями ч.5 ст.171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У даному випадку встановлено, що з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся своєчасно - 25.09.2024 року. Клопотання про арешт майна обґрунтоване необхідністю збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо, що відповідає вимогам ч.1, п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, матеріалами клопотання та кримінального провадження підтверджено, що внесене клопотання про арешт майна спрямоване на легітимну мету задля виконання завдань кримінального провадження, а майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має, як речові докази, важливе значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення. Накладення арешту також дозволить провести слідчі та інші процесуальні дії з арештованим майном, що є необхідним для забезпечення повноти досудового розслідування.

Беручи до уваги викладене, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000868 від 05.09.2024, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про арешт майна - задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: ноутбук блакитного кольору марки «Lenovo», модель «Ideapad 320-15 IAP» та мобільний телефон синього кольору марки «Xiomi Redmi Note8», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 .

Заборонити на термiн накладення арешту відчуження, розпоряджання (реалiзацiю) фізичним та юридичним особам вказаних вище речей до прийняття законного рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає до негайного виконання слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1