Справа № 308/1991/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002266 від 05.11.2023, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця АДРЕСА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, вдівця, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

На розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002266 від 05.11.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів з визначенням застави 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу на даний час на змінилися та продовжуються існувати.

Захисник обвинуваченого просив відмовити у задоволенні клопотання, пояснивши, що клопотання є необґрунтованим.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора, матеріали кримінального провадження та додані до нього документи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2023 (справа № 308/19097/23) щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою ОСОБА_4 постановлено обчислювати з 17 год. 10 хв. 05.11.2023 та встановлено строк дії ухвали до 03.01.2024, включно. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 268400 грн. У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, постановлено покласти відповідні обов`язки.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.02.2024 щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 01.04.2024, включно. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 268400 грн. У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, постановлено покласти відповідні обов`язки.

Відповідними ухвалами строк дії запобіжного заходу продовжено.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та у подальшому продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходив із тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За ч. 2 вказаної статті вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, у відповідності до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Суд враховує характер пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише його прав, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, наявність в нього родини, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, відсутність у нього постійного місця роботи та джерела доходу, майновий стан обвинуваченого, наявність у нього судимості: засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2023 за вчинення злочину проти власності, при цьому був звільнений від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, й вчинив злочин, в якому обвинувачується, 05.11.2024.

Беручи до уваги тяжкість покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вказану злочині, з огляду на те, що докази, передбачені ст. 84 КПК України, із сторони обвинувачення та сторони захисту судом не досліджено, та з урахуванням наведених даних, суд вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд вважає, що застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією ОСОБА_4 від суспільства, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків.

За таких обставин, виходячи з вимог, передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України, та з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_4 та дієве запобігання встановленим у провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема у зв`язку з тим, що строк тримання під вартою за ухвалою суду, на підставі якого обвинувачений наразі утримується під вартою, спливає, а відтак клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою є підставним та підлягає до задоволення.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом на даному етапі провадження не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, на переконання суду, наразі наявні підстави для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що обумовлено необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження без вищевказаних ризиків для кримінального провадження, а також неможливістю попередження таких, застосувавши більш м`який запобіжний захід. Відтак, суд дійшов висновку, що вищевказаний запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_4 , підлягає продовженню на період судового розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом.

На виконання означених вимог, суд визначає розмір застави, виходячи з вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених судом в резолютивній частині ухвали, становить 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб й буде належним стримуючим засобом, щоб у обвинуваченого не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд роз`яснює, що обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі. У разі внесення застави на обвинуваченого покладаються обов`язки, визначені в резолютивній частині ухвали, строк яких, відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, визначено до двох місяців.

Судом враховано те, що підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу не встановлено з огляду, зокрема, на наявність вищевказаних ризиків, які стороною захисту не спростовані, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 331, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 05 жовтня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 268400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному даною ухвалою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби);

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків становить два місяці й визначено до 05 жовтня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1