Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/506/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Юр" ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24 вересня 2024 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого та накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку 17.09.2024 транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 . Накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку 17.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною у його користуванні та розпорядженні. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно 17.09.2024 під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною у його користуванні та розпорядженні. Відмовлено у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно під час обшуку 17.09.2024 транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі та сигналізацію від транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 ; транспортний засіб «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 .

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24 вересня 2024 року задоволено частково клопотання старшого слідчого та накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку 17.09.2024 транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 . Накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку 17.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною у його користуванні та розпорядженні. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно 17.09.2024 під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною у його користуванні та розпорядженні. Відмовлено у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно під час обшуку 17.09.2024 транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі та сигналізацію від транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 ; транспортний засіб «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 .

В обґрунтування постановленого рішення слідчий суддя в ухвалі послався на те, що арешт на вилучені речі та гроші необхідно накласти з метою їх збереження як речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Разом із тим, слідчий суддя, зазначив в ухвалі, що не підлягає задоволенню клопотання в частині накладення арешту на вилучений автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі та сигналізацію від транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки слідчим не доведено, що автомобіль «HYUNDAY» «TUCSON», д.н.з. НОМЕР_1 , використовувався саме як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто слідчим не доведено можливість використання його як речового доказу; окрім цього, хоча і ОСОБА_8 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні за ч.5 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, але вказаний автомобіль йому не належить, тому, визначена слідчим мета арешту майна забезпечення конфіскації майна як виду покарання, не може бути задоволена, оскільки не ґрунтується на вимогах КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000735 від 03.07.2024 в повному обсязі. Свої доводи обґрунтовував тим, що на даний час ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.190 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, яка може бути застосована і до транспортного засобу яким він користується. З огляду на викладене, на вилучені в ході проведення обшуку зазначені речі необхідно накласти арешт, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є речовими доказами та існує вірогідність застосування конфіскації майна.

Заслухавши доповідача, прокурора який частков підтримав подану апеляційну скаргу вчастині лише накладення арешту на автомобіль із забороною розпорядження, дозволивши користування ним, власника майна ОСОБА_8 та в його інтересах представника - адвоката ОСОБА_7 , які запречували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Так, згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є зокрема, арешт майна.

Відповідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10, 11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні клопотання слідчому судді слід врахувати практику Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Як вбачається з матеріалів клопотання про арешт майна, слідчий просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку 17.09.2024 транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 » «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі та сигналізацію від транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 ; транспортний засіб «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що слідчими ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 03.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000735 за підозрою ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

19.08.2024 ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда надано дозвіл на проведення обшуку: транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 та будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

17.09.2024 слідчими на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.08.2024 проведено обшук: транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON», д.н.з. НОМЕР_1 та будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході яких вилучено перелічене в клопотанні майно.

17.09.2024, о 16 год. 33 хв. ОСОБА_8 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України. Під час затримання слідчим проведено особистий обшук ОСОБА_8 в ході якого вилучено ланцюжок з металу жовтого кольору.

18.08.2024 ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Слідчим стверджується, що вилучені речі у кримінальному провадженні мають ознаки речових доказів, з метою забезпечення збереження речових доказів, та можливої конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні на них арешту, а тому у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладені арешту та забороні використання, а також забороні розпоряджатися вищевказаним вилученим майном, оскільки їх використання, а також розпорядження може призвести, до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та документів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Крім того, арешт на вилучені речі та гроші необхідно накласти з метою їх збереження як речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Дослідивши обґрунтування клопотання слідчого, матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону при вирішенні питання про відмову в накладені арешту на тимчасово вилучене майно під час обшуку 17.09.2024 транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, колегією суддів встановлено, що слідчими ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 03.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000735 за підозрою ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

19.08.2024 ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда надано дозвіл на проведення обшуку: транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 та будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

17.09.2024 слідчими на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.08.2024 проведено обшук: транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON», д.н.з. НОМЕР_1 та будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході яких вилучено перелічене в клопотанні майно.

17.09.2024, о 16 год. 33 хв. ОСОБА_8 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України. Під час затримання слідчим проведено особистий обшук ОСОБА_8 в ході якого вилучено ланцюжок з металу жовтого кольору.

18.08.2024 ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

За таких підстав, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в частині відмови, поверхово та неповно, взагалі не взяв до уваги, що вказані речі є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню та є всі підстави вважати, що транспортний засіб «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 ;, яке належить ОСОБА_8 , є предметом вчинення кримінальних правопорушень і відповідають вимогам ч. 2 ст. 167 КПК України, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на нього необхідно накласти арешт із забороною розпорядження, дозволивши користування ним.

Разом із тим, слід зазначити, що колегія суддів погоджується із підставами для накладення арешту наведеними у клопотанні слідчого, а саме те, що санкцією статті 190 частина 5 Кримінального кодексу України передбачено покарання з конфіскацією майна, у зв`язку з чим належить арештувати майно, а саме транспортний засіб «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 яке належить ОСОБА_8 , відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України - конфіскації майна як виду покарання.

Із зазначеного слідує, що стороною обвинувачення на даний час здобуто докази, які вказують на наявність ознак, що свідчать про кримінально протиправний характер діяння, а тому ухвала слідчого судді в частині відмови в накладені арешту на майно підлягає скасуванню, з винесенням нової ухвали, якою клопотання слідчого в цій частині слід задовольнити частково.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 376, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24 вересня 2024 року задоволено частково клопотання старшого слідчого та накладено арешт скасувати в частині відмови в накладенні арешту на транспортний засіб.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000735 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, про арешт майна, в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час обшуку 17.09.2024 транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 із забороною розпоряджатись.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку 17.09.2024 транспортного засобу «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме:

- транспортний засіб «HYUNDAY» «TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 ;, яке належить ОСОБА_8 , із забороною розпоряджатись зазначеним автомобілем, дозволивши ним користуватись.

В решті ухвалу слідчого судді залити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)