Справа № 740/4551/24
Провадження № 1-кп/740/411/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000495 від 01 липня 2024 року,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, має середню освіту, одружений, зі слів - має трьох неповнолітніх дітей, з яких стосовно однієї дитини він записаний батьком, працює машиністом у КНП «Ніжинська ЦМЛ імені м. Галицького», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України,

установив:

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

14.08.2023 постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 (десять) років (справа № 740/4168/23), про що ОСОБА_4 був достеменно обізнаний. Указана постанова Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.08.2023 набрала законної сили 25.08.2023.

30.10.2023 постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п?ятдесят одна тисяча) грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 (десять) років. На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років, призначеного ОСОБА_4 за цією постановою, приєднано невідбуту частину стягнення згідно з постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.08.2023, а саме 12 років 4 місяці 14 днів, та визначено ОСОБА_4 загальний строк позбавлення права керування транспортними засобами 22 (двадцять два) роки 4 (чотири) місяці 14 (чотирнадцять) днів (справа № 740/5837/23), про що ОСОБА_4 був достеменно обізнаний. Указана постанова Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області набрала законної сили 10.11.2023.

У подальшому, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність указаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, на порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 30.06.2024 ОСОБА_4 особисто керував незареєстрованим транспортним засобом, а саме мопедом марки DELTA, на якому він рухався по вул. Березанській у м. Ніжині, та о 18 год. 30 хв. поблизу буд. № 108 через порушення правил дорожнього руху був зупинений уповноваженими працівниками групи реагування патрульної поліції Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, та стосовно якого складено протокол серії ААД № 253398 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Указаними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Надав показання, що він обізнаний із постановами суду, якими його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Не дивлячись на це, 30.06.2024 він знову керував транспортним засобом, який взяв у вітчима, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. При цьому пояснив, що тоді була нагальна потреба, він запізнювався на роботу, їхав із села Липів Ріг у м. Ніжин, де працює у КНП «Ніжинська ЦМЛ імені м. Галицького». Також пояснив, що має незначний дохід, його заробітна плата становить 3700,00 грн на місяць, що ледве вистачає на найнеобхідніше, тому просив не застосовувати покарання у виді штрафу, бо він не зможе його сплатити. Разом з цим обвинувачений вважав за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком. Також пояснив, що має трьох неповнолітніх дітей, із яких одна дитина від нинішнього шлюбу записана на його ім`я, хоча своє батьківство стосовно двох дітей від попереднього шлюбу він визнає. Розкаювався та шкодував у вчиненому, засуджував свої дії, обіцяв виправитися.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому суд ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, зі слів - має трьох неповнолітніх дітей, з яких стосовно однієї дитини він записаний батьком, працевлаштований, раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

За сукупністю вищенаведених обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 382 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Ураховуючи відомості про особу обвинуваченого, який, зокрема, раніше не судимий, про його майновий стан, зважаючи на позицію прокурора про можливість звільнення його від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а також з урахуванням наданої органом пробації досудової доповіді, згідно з якою виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Наведені вище обставини у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та надають підстави для застосування ст. 75 КК України, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, установивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без реального відбування покарання та ізоляції від суспільства.

Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 у період дії іспитового строку, відповідно ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 в указаному кримінальному провадженні не обирався, і суд не вбачає підстав для його обрання, клопотання з цього приводу відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи, у розмірі 3786,40 грн, які на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відомості про наявність речових доказів - відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 коп. процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1