Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3296/24
номер провадження 1-кс/695/786/24
У Х В А Л А

ПРО ПОВЕРНЕННЯ СКАРГИ

04 вересня 2024 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2024 р. адвокат ОСОБА_3 сформував в системі «Електронний суд» та направив до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області скаргу в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Дана скарга зареєстрована в суді 03.09.2024 р.

У скарзі зазначено, що адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав 25.07.2023 р. до Золотоніського ВРП ГУНП в Черкаській області в порядку ст.214 КПК України заяву про злочин, яка була зареєстрована за №6795 від 25.07.2023. Після цього жодних дій, спрямованих на внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснено не було. Про вказаний факт 28.08.2024 р. ОСОБА_2 усно повідомили в райвідділі поліції. Скаржник вважає, що слідчим відділом Золотоніського РВП було допущено бездіяльність, тому просив у скарзі зобов`язати СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області внести відомості про злочин за його заявою до ЄРДР.

При вирішенні питання про відкриття провадження по скарзі слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Чинним КПК України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Згідно з приписами ч.5 ст.115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Отже, з урахуванням приписів ч.1 ст.304 КПК України, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, в який відбулася бездіяльність.

Слідчий суддя звертає увагу на той факт, що скаржником не надано доказів того, що заява про злочин від 25.07.2023 р., подана адвокатом в інтересах ОСОБА_2 в порядку ст.214 КПК України, була отримана Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області та дату її отримання.

У скарзі зазначено, що про бездіяльність СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР стало відомо 28.08.2024 р., але доказів даного факту не надано.

Слідчий суддя вважає, що скаржником пропущено строк звернення до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України і скаржник не ставить питання щодо поновлення строку для подачі даної скарги.

Відповідно до ст.214 КПК України заява про злочин від 25.07.2023 р. повинна бути розглянута в строк не пізніше 24 годин після подання заяви, тобто до 26.07.2023 р.

Заявник не позбавлений права після подання ним заяви про кримінальне правопорушення, самостійно протягом десяти днів з`ясувати чи внесенні відомості до ЄРДР.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України строк оскарження починається з 27.07.2023 р. і закінчується 06.08.2023 року включно. Скаргу направлено до суду лише 03.09.2024 р.

Пунктом 3 частини 2 статті 304 КПК України визначено, що скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Зі змісту скарги та доданих матеріалів не вбачається очевидних відомостей, які б могли свідчити про поважні причини пропуску строку оскарження бездіяльності, в зв`язку з якими скаржник не мав об`єктивної можливості подати відповідну скаргу у встановлений законодавством строк.

Слідчий суддя зазначає, що поважними причинами пропуску строку можуть визнаватися лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з реальними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення дії. Як свідчить зміст самої скарги, скаржник обізнаний із приписами Кримінального процесуального кодексу України. Отже, проявивши розумну обачність і зацікавленість, скаржник мав можливість звернутися зі скаргою у встановлений КПК України десятиденний строк.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Хоча ст.117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку та клопотання про його поновлення. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження бездіяльності слідчого до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Отже, скарга подана до суду після закінчення десятиденного строку, встановленого для її подання, зважаючи на тривалість пропуску цього строку (понад рік), враховуючи, що скаржник не порушує питання про поновлення цього строку, тому відсутні підстави для його поновлення і слідчий суддя дійшов висновку, що відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України скаргу необхідно повернути скаржнику.

Керуючись ст. 304 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України (ч.7 ст.304 КПК України).

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1