Справа № 467/1542/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника державної установи "Південноукраїнська виправна колонія (№83) ОСОБА_4 про вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 08.02.2022 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 190, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік

- 11.10.2022 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357, ч. 1, 4 ст. 70, 75 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців

- ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2023 року скасовано іспитовий строк та направлено до місця відбування покарання призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 року до 2 років 3 місяців позбавлення волі.

По даній справі засуджений:

- 14.03.2024 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.4 ст. 185, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ "Південноукраїнська виправна колонія (№83) ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_5 .

Посилається на те, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ "Південноукраїнська виправна колонія (№83) з 02.09.2024 року на підставі вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2024 року.

Початок строку відбування покарання 14.03.2024 року.

Кінець строку відбування покарання 14.04.2029 року.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна. Так, відповідно до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_5 засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 року. Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 в період з 21 по 31 січня 2022 року таємно викрав у потерпілої ОСОБА_7 майна на суму 520 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_5 засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2024 року. Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 на початку листопада 2023 року таємно викрав автомобільний компресор, належний "АТБ-маркет", завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 750 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Також, 16.11.2023 року ОСОБА_5 таємно викрав продукти з магазину "АТБ-маркет", завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 746,39 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Тому, враховуючи вищенаведене, просить вирішити питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_5 .

В судове засідання представник колонії не з`явився.

Засуджений ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали, надані в обґрунтування подання та матеріали особової справи засудженого, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ "Південноукраїнська виправна колонія (№83) з 02.09.2024 року.

ОСОБА_5 засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2022 року за ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік. Згідно даного вироку ОСОБА_5 18.07.2021 року заволодів чужим майном на суму 2383,16 грн. шляхом обману чи зловживання довірою.

ОСОБА_5 засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 року за ч.2 ст. 185, ч.1,3 ст. 357, ч.1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ч.4 ст. 70 КК України в строк покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, частково зараховано покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2022 року за правилами ст. 72 КК України та остаточно визначено покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців. Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 в період з 21 по 31 січня 2022 року таємно викрав у потерпілої ОСОБА_7 майна на суму 520 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Також в період з 21 по 31 січня 2022 року ОСОБА_5 викрав офіційні документи з корисливих мотивів та незаконно заволодів паспортом чи іншим важливим особистим документом.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2023 року скасовано іспитовий строк та направлено ОСОБА_5 до місця відбування покарання призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 року до 2 років 3 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_5 засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. В силу ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років 1 місяць. Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 на початку листопада 2023 року таємно викрав автомобільний компресор, належний "АТБ-маркет", завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 750 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Також, 16.11.2023 року ОСОБА_5 таємно викрав продукти з магазину "АТБ-маркет", завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 746,39 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом № 3886-ІХ, на підставі ст. 5 та ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає за можливе привести вироки у відповідність.

На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника державної установи "Південноукраїнська виправна колонія (№ 83) ОСОБА_4 про вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. В силу ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років 1 місяць у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2022 року за:

ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік

ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_5 призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 1 місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2022 року більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 1 місяць.

В строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати строк відбування покарання у виді позбавлення волі з 07 лютого 2024 року по дату набрання даною ухвалою суду законної сили з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Копію ухвали направити начальнику державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1