Код суду 233 Справа № 233/4748/24
Вирок

Іменем України

23 вересня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 16 липня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької область, є громадянином України, має базову середню освіту, не одружений, працездатний, але не працює та не навчається, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

- 19 лютого 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України, до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 05 січня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 03 серпня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3, 71 ч. 1 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 12 жовтня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі; відповідно до ухвали Апеляційного суду донецької області від 28 лютого 2017 року вважати засудженим за ч. 2 ст. 185, 70 ч. 4 КК України до 6 років 6місяців позбавлення волі;

- 23 березня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі;

- 21 листопада 2019 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 391, 71 КК України, до 1 року 8 місяців позбавлення волі, звільнений 21 липня 2021 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався строком на 30 та 90 діб, а останній раз Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 3684-IX від 08.05.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», дію воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб (тобто до 11 серпня 2024 року).

Так, в умовах воєнного стану в Україні, 16.07.2024 року, приблизно о 09:30 годині, ОСОБА_5 знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_7 , а саме двох металевих труб, які знаходились на території домоволодіння АДРЕСА_4 .

Після чого, 16.07.2024 приблизно о 10 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 негайно реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, скориставшись відсутністю на території вищезазначеного домоволодіння мешканців та сторонніх осіб, з метою повторного викрадення чужого майна задля особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, зайшовши на територію покинутого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , пройшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , через відсутню частину забору, де виявив 2 металеві труби, довжиною 5,3 метри кожна, діаметром 5 см., загальною вагою 25,2 кг., які руками, по черзі, переніс та сховав у траві біля паркану домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Далі, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що не має реальної можливості самотужки розпорядитись вказаним майном через його розмір та довжину, звернувся до свого знайомого ОСОБА_8 із проханням допомогти віднести труби до місця збуту, повідомивши одночасно, що труби належать йому, чим ввів останнього в оману, щодо своїх злочинних дій.

16.07.2024 року, приблизно о 10 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , який був необізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 , прийшли до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_8 залишився на вулиці за парканом, а ОСОБА_5 переліз через паркан домоволодіння АДРЕСА_3 та після чого зайшов на територію буд АДРЕСА_4 , де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, передав ОСОБА_8 через паркан вищевказаного домоволодіння, 2 металеві труби, довжиною 5,3 метрів кожна, діаметром 5 см., загальною вагою 25,2 кг., після чого вони із трубами в руках попрямували по АДРЕСА_5 .

Проходячи біля будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 був помічений сином потерпілої - малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сусідом ОСОБА_6 , які зробили ОСОБА_5 зауваження та вимагали негайно припинити протиправні дії і повернути належні потерпілій труби, на що ОСОБА_5 відмовив нецензурною лайкою.

Таким чином ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він був помічений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 та його дії стали носити відкритий характер, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, відкрито, продовжив свої злочинні дії, тобто відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_7 , а саме 2 металеві труби, довжиною 5,3 метри кожна, діаметром 5 см., загальною вагою 25,2 кг., вартістю 124,24 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 124,24 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинено повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро каявся.

Під час досудового розслідування між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_10 та підозрюваним на той час ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , 21 серпня 2024 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, визнав повністю.

За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; щиро каятися та надати правдиві показання у судовому засіданні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання на підставі ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого, шкода завдана фізичній особі-потерпілій.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку; працездатний, втім, не працює та не навчається; не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків; за місцем проживання на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; за місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони, веде антисоціальний спосіб життя, помічений у вживанні алкогольних напоїв, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, відповідно до превентивної довідки від 17 липня 2024 року, ОСОБА_5 перебуває на обліку поліції за категорією «Кривдник».

Перевіряючи, чи відповідає узгоджене сторонами угоди покарання на відповідність загальним засадам призначення покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого на день розгляду справи не застосований.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 серпня 2024 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання, а саме з дня затримання на виконання вироку.

Речові докази: дві металеві труби, які відповідно до розписки були повернуті власнику ОСОБА_7 , - вважати повернутими за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1