Провадження №: 1-кс/755/2837/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 серпня 2024 року за № 0002984, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого суду надійшло вказане клопотання прокурора про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 27 серпня 2024 року за № 0002984, у порядку ст. 170 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

У клопотанні вказується, що Дніпровським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження у ході якого встановлено, 26 серпня 2024 року ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , наніс тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 серпня 2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

В ході особистого обшуку ОСОБА_4 було виявлено та вилучено: футболку чорного кольору, шорти в клітинку сіро-зеленого кольору, кепку чорного кольору, тапочки чорного кольору, мобільний телефон Oscal IMEI 1: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

28 серпня 2024 року вилучені предмети визнано речовими доказами.

Підставою накладення арешту на футболку чорного кольору, шорти в клітинку сіро-зеленого кольору, кепку чорного кольору, тапочки чорного кольору, мобільний телефон Oscal, є те, що вказані речі вилучені під час особистого обшуку у підозрюваного можуть містити на собі сліди злочину. Так, з допиту потерпілої вбачається, що підозрюваний наносив удари руками та ногами, а враховуючи значну крововтрату потерпілої, встановлену під час обшуку у квартирі за місцем вчинення злочину, то на одежі та предметах, зокрема телефоні, що належать підозрюваному можуть міститися сліди вчинення злочину. Також, з допиту потерпілої вбачається, що причиною конфлікту і подальшого побиття останньої стало те, що потерпіла в телефоні підозрюваного видалила певні відомості, тому вказаний телефон має значення в даному кримінальному провадженні як речовий доказ.

Метою накладення арешту є збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів, а також можливість подальшого проведення імунологічних судово-медичних експертиз на предмет знаходження крові потерпілої на вилученій під час особистого обшуку одежі та телефону підозрюваного. Крім того, в подальшому, враховуючи першопричину конфлікту, вбачаються обставини для проведення комп`ютеро-технічної експертизи телефона підозрюваного для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення з урахуванням положень КПК України.

Враховуючи викладене, а також те, що перелічені предмети визнані речовими доказами, мають значення речових доказів в значенні ст. 98 КПК України, а саме являються матеріальними об`єктами, які могли зберегти на собі сліди злочину, а також можуть містити інші відомості, зокрема телефон, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, необхідно накласти арешт шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.

ІІ. ПРОЦЕДУРА

27 серпня 2024 року проведено особистий обшук ОСОБА_4

28 серпня 2024 року засобами поштового зв`язку подано клопотання про арешт майна, яке надійшло 30 серпня 2024 року за №47436.

Ухвалою від 30 серпня 2024 року клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків в 72 години з моменту отримання цього судового рішення, яке зареєстроване в окружній прокуратурі того ж дня за №7454-24.

30 серпня 2024 року засобами поштового зв`язку подано клопотання про арешт майна, яке надійшло 10 вересня 2024 року за №49271 (відповідно звернення є таким, що надійшло у межах строку визначеного ч. 5 ст. 171 КПК).

ІІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Прокурор групи прокурорів - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, з наведених у ньому передумов.

ОСОБА_4 вважав за необхідне клопотання щодо мобільного телефону відхилити, позаяк відсутні ґрунтовні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям ст. 98 КПК.

Також, слідчим суддею, враховуючи норми ст. 22, 26, 172 КПК України, щодо того, що неприбуття інших осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, визнано за можливе провести цей судовий розгляд за даної явки.

ІІІ. ПРАВО, ЯКИМ КЕРУВАЛАСЯ СЛІДЧИЙ СУДДЯ

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, […].

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Вирішуючи питання про арешт майна з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен встановити, чи є достатні підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Дана стаття КПК (ст. 98) регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1). Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

При цьому, слушним буде зауважити, що кожна річ може бути, у порядку ст. 110 КПК, визнана речовим доказом, якщо має значення, на переконання слідчого або прокурора, для кримінального провадження, однак визнання компетентною особою того чи іншого предмета речовим доказом не визначає його як річ, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, для цілей передбачених ч. 3 ст. 170 КПК, а лише вказує на його речове походження.

Питання відповідності майна критеріям ст. 98 КПК, для цілей визначених п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК, аналізується під час розгляду клопотання про арешт такого майна у порядку ст. 94 КПК слідчим суддею виходячи з фактичних обставин справи та суті вчинюваного кримінального правопорушення.

В цьому випадку, наведене майно, згідно постанови слідчого від 28 серпня 2024 року, визнано речовим доказом, у порядку ст. 98 КПК, з наведеним відповідних мотивів такого визнання.

В свою чергу, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК встановлено, що це майно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, котре розслідується у межах кримінального провадження.

Відповідність критеріям ст. 98 КПК слідує і з встановленої нині моделі вчинення злочину за ст. 121 КК, позаяк цей (- ці) матеріальний (- ні) об`єкт (- и) містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи ОСОБА_4 щодо відкритості питання віднесення мобільного телефону до речових доказів, за обставин цього провадження та аргументів вказаних прокурором у клопотанні від 30 серпня 2024 року, є спростовним, адже йдеться про наявність у його відношенні, як ґрунтовної підстави арешту (був можливою причиною конфлікту в силу наявних на ньому певних відомостей), так і мети (прокурор вказує про потребу забезпечення у справі комп`ютерно-технічної експертизи).

Обставини передбачені абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК також є дійсними, враховуючи аргументи відображені у клопотанні щодо мети арешту.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

З огляду на зазначене, слідчий суддя погоджується з позицією про те, що необхідно накласти арешт на майно, на підставі ст. 170 КПК, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

V. ВИСНОВОК

Отже, є дійсними обставини регламентовані п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України.

Вказане майно відповідає критеріям ч. 10 ст. 170 КПК України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 27 серпня 2024 року під час особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: футболку чорного кольору, шорти в клітинку сіро-зеленого кольору, кепку чорного кольору, тапочки чорного кольору, мобільний телефон Oscal IMEI 1: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права розпорядження, користування та відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6