Номер провадження:1-в/521/999/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі клопотання начальника Державної установи " Одеська виправна колонія (№ 14)" щодо приведення відповідно до Закону України 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" вироку Приморського районного суду міста Одеси від 26.02.2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи "Одеська виправна колонія №14" звернувся в суд із клопотанням в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, ч. 2 ст. 74 КК України, в якому просить привести у відповідність до змін у законодавстві України, зокрема у зв`язку з набранням чинності на Закону України № 3886-IX від 18.07.2024. В обґрунтування клопотання покликається на те, що засуджений ОСОБА_4 наданий час відбуває покарання за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 26.02.2024 року, відповідно до якого засуджений визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання повністю приєднано не відбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2022 у вигляді 3 (трьох) років шести (шести) місяців позбавлення волі, перерахувавши покарання призначене за цим вироком на підставі п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, в перерахунку арешт на позбавлення волі, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, та остаточно за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі. Враховуючи вимоги Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 просить привести вказаний вирок у відповідність до Закону.

Засуджений ОСОБА_4 просив розглянути клопотання у його відсутність.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1135 грн.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн. а 50 відсотків від його розміру становили 1051 грн.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК та призначено покарання у виді арешту строком на 1(один) місяць. На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання повністю приєднано не відбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2022 у вигляді 3 (трьох) років та шести місяців позбавлення волі, перерахувавши покарання призначене за цим вироком на підставі п.1 ч.1 ст.72 КК України, в перерахунку арешт на позбавлення волі, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту та за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3(трьох) років та 7( семи) місяців позбавлення волі.

Відповідно до вироку Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2024 року ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна на суму 1500, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність на момент скоєння, тобто у 2020 році (2102 гр.), тому правопорушення за яке ОСОБА_4 засуджений за цим вироком підлягає декриміналізації.

Окрім того, судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст.185 КК України, за скоєння таємного викрадення чужого майна 13.11.2021 року на суму 3000 гривень. Відповідно до цього вироку ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст.185 КК України до 2 ( двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків до знову призначеного ОСОБА_4 за цим вироком покарання частково приєднано не відбуте ним покарання за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 року у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначено йому покарання - позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2022 року на суму 3000 гривень, що значно перевищує поріг кримінальної відповідальності на час скоєння (13.11.2021), який становить 2270, 00 гривень, підстав для приведення у відповідність до Закону України № 3886-IX від 18.07.2024. вказаного вироку не убачається. Щодо вироку Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року суд зауважує, що ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.289 КК України, яка не підпадає під дію Закону України № 3886-IX від 18.07.2024.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_4 має продовжити відбувати покарання призначене вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2022 року, за ч. 2 ст.185 КК України, за скоєння таємного викрадення чужого майна 13.11.2021 року на суму 3000 гривень. Відповідно до цього вироку ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст.185 КК України до 2 ( двох) років позбавлення волі. На підставі ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків до знову призначеного ОСОБА_4 за цим вироком покарання частково приєднано не відбуте ним покарання за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 року у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначено йому покарання - позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адміністрації ДУ «Одеська виправна колонія №14» щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Приморського районного суду міста Одеси від 26.02.2024 року за за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України задовольнити.

ОСОБА_4 вважати таким, що відбуває покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2022 року, яким йому призначено покарання за ч. 2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків до знову призначеного ОСОБА_4 за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте ним покарання за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 року у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначено йому покарання - позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 12.10.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1