Справа № 484/979/24
Провадження № 1-кп/484/196/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2024 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с.Джурів Снятинського району Івано-Франківської області, громадянки України, українки, двірника ТОВ «Еталонсервіс», розлученої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з неповною середньою освітою, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

14.08.2024 суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою від 15.08.2024 судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000144 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, було відновлено, для вирішення питання про можливість закриття кримінального провадження в зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В судовому засіданні судом було поставлене питання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки згідно обвинувального акту, кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 заподіяно шкоду на суму 2250 грн., а 09.08.2024 набув чинності Закон №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Вказаним Законом внесені зміни до ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Для кваліфікації злочинів чи адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV ПКУ визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

У 2024 році прожитковий мінімум для працездатної особи становить 3028 грн. на місяць, тож сума соціальної пільги також збільшилась і становить 1514 грн (3028 грн *50% = 1514 грн).

Отже, у 2024 році розмір податкової соціальної пільги становить 1514 грн., а тому за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 3028,00 грн., особа несе відповідальність за КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, не заперечував.

Обвинувачена в судовому засіданні проти закриття кримінального провадження, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, не заперечувала.

Суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до обвинувального акту від 22.02.2024 у кримінальному провадженні № 0000144 від 05.02.2024, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 23.01.2024 у вечірній час, точна година судом не встановлена, ОСОБА_4 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 прийшли в гості до спільного знайомого ОСОБА_5 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , де разом вживали алкогольні напої. Через деякий проміжок часу ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 залишили квартиру ОСОБА_5 та пішли додому до ОСОБА_6 , де також вживали алкогольні напої. В ніч на 24.01.2024, точний час судом не встановлений, ОСОБА_4 повернулась до квартири ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , мотивуючи це тим, що забула шапку. Сівши до столу та продовжуючи вживати алкогольні напої, ОСОБА_4 побачила в кімнаті на столі мобільний телефон ОСОБА_5 , котрий в цей же час вирішила викрасти. Користуючись тим, що господар квартири, перебуваючи на той час в стані алкогольного сп`яніння, відпочивав та не спостерігав за її протиправними діями і не чинить перешкоду, ОСОБА_4 вирішила виконати задумане та викрасти мобільний телефон. Реалізуючи свій злочинний умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за нею ніхто не спостерігає та не може завадити її злочинній діяльності, ОСОБА_4 в період дії воєнного стану в Україні, зі столу у кімнаті, де вони разом вживали алкогольні напої, таємно викрала бувший у користуванні мобільний телефон ОСОБА_5 марки «Орро» модель А53 (СРН2127) з 4 GB-RAM, 64 GB-ROM, з ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , синього кольору вартістю 2250 грн., спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2250 грн.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Станом на 23.01.2024, час вчинення кримінального правопорушення, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2024 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», становить 3028 грн.

Частина 7 ст.42 Закону України «Про правотворчу діяльність», у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акта в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Таким чином, з 09.08.2024 дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3028,00 грн., а отже суд вважає, що внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , оскільки розмір викраденого майна становив 2250 грн.

Згідно зі ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частина 3 ст.479-2 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 , під час судового розгляду, проти закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України не заперечувала.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Судові витрати, які складаються з витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи, в сумі 1893,20 грн., в силу ст.129 КПК, слід покласти на обвинувачену.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284,369,371,372,376,479-2 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження № 0000144 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Орро» модель А53 (СРН2127) з 4 GB-RAM, 64 GB-ROM, з ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , який відповідно до постанови слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 13.02.2024 було передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи, в сумі 1893 (однієї тисячі восьмиста дев`яносто трьох) грн.20 коп.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_7