справа № 361/1904/24
провадження № 1-кп/361/811/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника малолітньої потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004245 від 01.12.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балашівка, Березнівського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого : АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження, в судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого строком на 60 днів посилаючись на те, що строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак судовий розгляд до цього часу закінчити не вбачається можливим, при цьому на даний час не зменшилися і продовжують існувати ризики, передбачені: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 10 до 15 років позбавлення волі), так як ОСОБА_4 усвідомлює можливість настання несприятливих для нього наслідків; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, законного представника та малолітню потерпілу, які дають показання щодо вчинення злочину, щоб ті змінили свої показання, так як ОСОБА_4 перебуваючи на волі вона матиме можливість впливати на вказаних учасників процесу будь-яким чином (фізичний чи психологічний тиск) з метою ухилення від відповідальності; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки зібрані в ході досудового розслідування докази дають достатні підстави вважати, що він не володіє достатнім рівнем самоконтролю та стриманості, про що свідчить той факт, що з невідомого мотиву у нього виник умисел за задоволення своєї статевої пристрасті відносно рідної дочки. Застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вказаним ризикам, так як не здатні забезпечити дієвість кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків з огляду на наявність високого ступеню ризику переховування від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілих.

В судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 вважає неможливим змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який, так як ризики на даний час не зменшилися, току просить клопотання прокурора задовольнити та продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечує проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на те, що зазначені в клопотання ризики відсутні, свідки та законних представник потерпілої допитані, письмові докази зібрані і долучені до матеріалів справи, тому зазначені в клопотанні ризики відсутні, на даний час достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та просить змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доводи сторін, суд прийшов до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 08.10.2024 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів по 06.12.2024 включно, однак враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження - дослідження доказів, складність справи та об'єм обвинувачення, суд приходить до висновку, що розгляд справи не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу з об`єктивних причин.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3.4.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Так, за тлумаченням мети тримання під вартою Європейською Комісією з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 14.03.1984 у справі «Ферарі-Браво проти Італії» (заява № 9627/81) застосування цього заходу виправдане не лише тоді, коли факт вчинення і характер злочину безспірно доведені та встановлені, що складає завдання судового розгляду, але й для сприяння судовому розглядові в цьому.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, беручи до уваги положення ст. 178 КПК України, врахувавши доводи як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України, водночас суд враховує принцип презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, має трьох малолітніх дітей, одна із яких являється потерпілою в даному кримінальному провадженні, а тяжкість покарання, встановлена законом за інкриміновані обвинуваченому злочини, передбачає позбавлення волі на строк до 15 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, ускладнивши тим самим здійснення правосуддя, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що досліджуючи питання наявності зазначених у клопотанні ризиків для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, наразі не припинили існувати ризики, які були встановлені судом в попередніх ухвалах суду, якими обвинуваченому було обрано та неодноразово продовжувався строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд враховує, що на даний час в судовому засіданні вже були допитані законний представник малолітньої потерпілої та свідки сторони обвинувачення, в той же час не виключається ризик незаконного впливу на саму малолітню потерпілу, що може призвести до погіршення психічного стану дитини, враховуючи вказане ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, хоч і зведений до мінімуму, однак продовжує існувати, а враховуючи викладені в обвинувальному акті обставини скоєння інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, а саме те, що останній обвинувачується в скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину відносно своєї малолітньої дочки, у вчиненні до неї аморальних протиправних дій, спрямованих на задоволення своєї статевої пристрасті відносно рідної дитини, що породжує обґрунтований ризик, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, та встановлені під час судового розгляду обставини свідчать про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не втратили своєї актуальності, що виключає об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а жоден інший запобіжний захід на даному етапі розгляду справи не забезпечить попередження вказаним ризикам.

Вказані стороною захисту доводи на переконання суду не є суттєвими і не можуть слугувати підставою для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, в той же час, в кримінальному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, як забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я, а будь-яке насильство над дитиною переслідується законом.

Усі інші питання, фактичні обставини кримінальних правопорушень, питання винуватості чи не винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, вирішуються під час судового розгляду, який у даному випадку, не завершений.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, та з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу - без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 25.01.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1