Дата документу 05.09.2024 Справа № 314/857/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/835/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/857/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Васильківське Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

У період часу з 22:00 години 22.01.2022 року до 19:00 години 23.01.2022 року (більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановлено не було), ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, під час конфлікту, який стався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та його батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому, долонею правої руки наніс ОСОБА_9 один удар в область обличчя зліва, від якого потерпілий, не втримавши рівновагу, впав на підлогу.

Після того, як ОСОБА_9 підвівся на ноги, ОСОБА_8 , стоячи навпроти потерпілого та продовжуючи свій злочинний намір, наніс йому ще три удари кулаком правої руки в область обличчя зліва, в результаті чого потерпілий, не втримавши рівновагу, впав спочатку на дерев`яний стілець, який під вагою його тіла зламався, а потім - на підлогу.

Далі, ОСОБА_8 , не зупиняючись на досягнутому та реалізуючи свій злочинний умисел, присів навпочіпки біля батька, який лежав на підлозі на спині, та наніс йому не менше трьох ударів кулаками обох рук в область обличчя, а потім схопив до рук кувалду та, утримуючи її обома руками, наніс потерпілому вказаною кувалдою не менше одного удару в область голови та не менше одного удару в область правої нижньої кінцівки.

Після чого, ОСОБА_8 , усвідомлюючи ступінь суспільної небезпеки свого вчинку та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на завдання тяжких тілесних ушкоджень, наніс батьку не менше шістнадцяти ударів у сукупності фрагментом зламаного дерев`яного стільця, кулаками рук та взутими ногами в область голови, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок, в результаті чого своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 сполучену закриту тупу травму голови, грудної клітки, лівої верхньої та правої нижньої кінцівок, у вигляді переломів кісток скелету (носу, ребер, лівої променевої, правих великої та малої гомілкових кісток), яка ускладнилась розвитком небезпечного для життя стану - шоку, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

Під час досудового розслідування дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.1 ст.115 КК. Проте за результатами судового розгляду на підставі досліджених доказів суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обвинувачений не мав умислу саме на позбавлення життя потерпілого, а тому кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Йому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, початок строку відбування покарання, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок скасувати та направити справу на додаткове розслідування для повного слідства та встановлення третіх осіб. Свої вимоги мотивував тим, що сторона обвинувачення повинна довести суду мотив скоєння злочину та умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також причинно-наслідковий механізм дій та наслідки, які настали, довести, що вказані дії спричинені саме ним, а не іншою особою, і з якою метою. Суд взяв до уваги докази сторони обвинувачення та показання заінтересованої особи, а саме ОСОБА_10 . Він повідомляв слідчій, що будинок належить іншій особі, яка мала неприязні відносини до їхньої сім`ї та неодноразово погрожувала розправою і тим, що забере будинок, за який були сплачені кошти. Однак слідча проігнорувала вказані факти, а також те, що власник будинку був присутній саме тоді, коли стався злочин. Він неодноразово заявляв, що власник будинку дав алкоголь, який вони вживали, і що в ньому були можливі домішки сторонніх препаратів, які вплинули на його стан. Також він повідомляв, що ввечері на місці злочину були сторонні особи, які спричинили вбивство, а також зазіхалися на його життя, коли він прокинувся, але суд це спростував та проігнорував, попри ті факти, що на місці злочину були зафіксовані відбитки пальців та кров сторонньої особи. Також суд проігнорував те, що саме він, знайшовши вбитого, повідомив до швидкої та поліції. Вважав, що сторона обвинувачення довела в суді лише те, що було скоєно злочин, яким спричинено смерть іншій особі, та імовірний механізм нанесення тілесних ушкоджень, які призвели до настання смерті, однак не надала жодного беззаперечного доказу щодо причетності саме його до скоєного злочину та жодного пояснення та спростування тому, що вилучені три сліди папілярних узорів рук при огляді місця події (т.1 а.п.149-192) та вказані у висновку експерта (т.2 а.п.139-152) взагалі різні за розмірами та не відповідають тому розміру, який збігається з його відбитками, тому сторона обвинувачення та суд не знайшли жодного пояснення кому належать відбитки рук. Також немає жодного пояснення кому належить кров, яка збігається з кров`ю загиблого та не збігається з його кров`ю (т.3 а.п.103-105, 110-112, 118-121, 126-129, 135-138, 144-147, 152-154, 160-163, 169-171, 177-180, 185-189, 194-197). Крім того, зазначив, що сторона обвинувачення вказувала, що він наніс кулаками обох рук близько 30 ударів в область голови, але цей факт нічим не підтверджується, оскільки на його руках не було жодного ушкодження. Таким чином, вважав, що сторона обвинувачення та суд не тільки не знайшли жодних беззаперечних доказів його винуватості, але й проігнорували та не перевірили іншої версії розвитку подій, про яку він вказував щодо причетності третіх осіб до скоєного злочину. Також зазначив, що ним та його захисником заявлялись клопотання про проведення експертиз, допит свідків, встановлення кому належить помешкання, кров та відбитки сторонніх осіб та витребування роздруківки дзвінків у оператора зв`язку «Київстар», однак суд відхилив клопотання та проігнорував повне та додаткове розслідування іншої версії, яка беззаперечно встановить істину.

В апеляційній скарзі захисник просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 в зв`язку з недоведеністю того, що правопорушення вчинене ним.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що сторона обвинувачення ніяким чином не змогла беззаперечно довести причетність обвинуваченого ОСОБА_8 до цього правопорушення. Суд у вироку лише перелічив письмові та інші докази, які надала сторона обвинувачення, але не вказав які саме з них прямо та беззаперечно вказують на причетність ОСОБА_8 до скоєного. Таким чином, суд визнав ОСОБА_8 винним на підставі припущення. Зазначив, що орган досудового розслідування та суд не перевірив версію розвитку подій, яку повідомляв обвинувачений. На думку захисника, суд повинен у вироку не тільки навести беззаперечні докази причетності обвинуваченого, але й вмотивовано виключити причетність до скоєного третіх осіб. Вважав, що висновки суду про винуватість ОСОБА_8 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення скоєно ОСОБА_8 .

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилась, при цьому надала суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, з вироком суду першої інстанції погоджується. Отже відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК апеляційний суд вважав за можливе провести апеляційний розгляд без участі потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію обвинуваченого та захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні; прокурора, яка висловила заперечення проти скарг та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Згідно статті 370 КПК законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржуване судове рішення відповідає наведеним вимогам закону.

У вироку зазначено, що вина ОСОБА_8 у вчиненні ним передбаченого ч.2 ст.121 КК злочину повністю доведена:

- даними протоколу огляду місця події від 24.01.2022 року, в ході якого зафіксована обстановка у житлі, виявлено труп ОСОБА_9 з відповідним комплексом тілесних ушкоджень та зафіксовано його положення, вилучені речі, які знаходились на міcці події та мають значення для кримінального провадження, для подальших досліджень (змиви РБК з різних поверхонь, змиви та мікрооб`єкти від трупа, кувалда з нашаруванням РБК, дерев`яні фрагменти стільця тощо);

- даними протоколу затримання ОСОБА_8 від 24.01.2022 року, згідно якого в ході обшуку ОСОБА_8 вилучено одяг, в якому він був на момент злочину, зі слідами РБК;

- даними висновку експерта №524 від 01.04.2022 року, згідно якого на одязі та взутті, вилучених у ОСОБА_8 , наявна кров людини та виявлені антигени, що не виключає походження крові від трупа ОСОБА_9 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.01.2022 року за участю ОСОБА_8 , згідно якого ОСОБА_8 безпосередньо на місці події самостійно, добровільно, послідовно відтворив дії, а саме де та яким чином наносив тілесні ушкодження потерпілому, показав обстановку місця події та вказав на обставини події кримінального правопорушення, зокрема на макеті людини показав та надав пояснення щодо обставин сварки з батьком та нанесення йому тілесних ушкоджень; обвинувачений пояснив, що причиною його агресії по відношенню до потерпілого було безпідставне зачинення останнім міжкімнатних дверей в будинку, які обвинувачений вибив і які були виявлені у зламаному вигляді під час огляду місця події;

- показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (понятих при проведенні слідчого експерименту), які підтвердили, що при проведенні слідчого експерименту до ОСОБА_8 будь яких погроз, насилля, вмовляння з боку учасників слідчої дії не застосовувалось, ОСОБА_8 самостійно, добровільно відтворював дії, показував обстановку місця події, вказував на обставини події кримінального правопорушення;

- даними висновків судових медичних експертиз №39 від 24.01.2022 року та №03-Д від 16.03.2022 року, які підтверджують ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень та причини смерті потерпілого;

- показаннями експерта ОСОБА_14 , яка дала роз`яснення стосовно складеного нею висновку №39 від 24.01.2022 року, та зазначила, що брала участь 25.01.2022 року у слідчій дії - слідчому експерименті за участю ОСОБА_8 , покази якого відносно відтворення дій, обстановки, обставин події, а саме відносно механізму нанесення тілесних ушкоджень та їх локалізації відповідають висновкам експерта №39 від 24.01.2022 року;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що викликав швидку медичну допомогу на прохання ОСОБА_8 , який повідомив свідку про смерть свого батька. При цьому свідок зазначив, що ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння та просив свідка повідомити поліцейським, що обвинувачений ночував у свідка тим самим намагаючись створити собі алібі, проте свідок відмовив обвинуваченому у вказаному проханні;

- даними судово-імунологічних та цитологічних експертиз, якими досліджено кров та інші біологічні зразки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та проведено порівняльне дослідження з вилученими об`єктами та слідами під час огляду місця події;

- даними висновку експерта №КСЕ-19/108-22/3084-БД від 08.04.2022 року, яким встановлено, що генетичні ознаки слідів крові людини на кувалді, якою завдавались тілесні ушкодження потерпілому, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 (потерпілого); домінуючі генетичні ознаки крові людини на кувалді збігаються з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_8 (обвинуваченого); змішані генетичні ознаки крові людини на кувалді містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 в якості домішку; домінуючі генетичні ознаки клітин з ядрами на кувалді збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 ; змішані генетичні ознаки клітин з ядрами на кувалді містять генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_8 в якості домішку;

- даними висновку експерта №СЕ-19/108-22/3278-Д від 31.03.2022 року, згідно якого на поверхнях фрагменту дерев`яної лутки дверей, вилученому під час проведення огляду місця події, виявлені три сліди папілярних узорів, які залишені вказівним пальцем лівої руки ділянкою основної фаланги середнього пальця лівої руки та ділянкою тенору долонної поверхні лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- показаннями свідка ОСОБА_10 (свідка сторони захисту), який підтвердив, що 22.01.2022 року ОСОБА_8 приходив до нього додому з приводу запчастин на бензопилу, після надання відповіді про відсутність запчастин свідок з обвинуваченим не спілкувався. Також зазначив, що на той час він проходив службу у військовій частині та в той день заступав на службу, після відвідування свідка ОСОБА_8 свідок до домоволодіння, де проживали потерпілий та обвинувачений не приходив. Тим самим свідок заперечив свою причетність до побиття ним потерпілого, про що зазначав обвинувачений. Крім того, свідок повідомив суду, що йому відомі й інші факти побиття ОСОБА_9 сином, а також про те, що ОСОБА_8 негативно характеризується за місцем проживання, мали місце випадки, коли ОСОБА_8 під час конфлікту з іншими особами брав до рук сокиру, молоток;

- показаннями свідка ОСОБА_16 (дядька обвинуваченого), який повідомив, що він був на місці вчинення злочину в день виявлення трупу ОСОБА_9 під час проведення слідчої дії - огляду місця події та спостерігав порушену у житлі обстановку;

- даними висновку експерта №90 від 06.03.2024 року, згідно якого ОСОБА_8 виявляв та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин (алкоголь, канабіноїди), синдром залежності, на теперішній час утримання в умовах, що виключають вживання. У період скоєння інкримінованого йому злочину ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, ОСОБА_8 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує лікування залежності від психоактивних речовин. Протипоказань за своїм психічним станом не має;

- а також іншими письмовими доказами.

Місцевий суд, дотримуючись положень ст.94 КПК, оцінив усі докази в їх сукупності, детально виклав їх у вироку, встановив, що вони є взаємоузгодженими, належними та допустимими, доповнюють один одного і дійшов обґрунтованого переконання про те, що вина ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.121 КК кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

З цього приводу колегія суддів відмічає, що вказані під час слідчого експерименту 25.01.2022 року ОСОБА_8 обставини є достовірними відносно відтворення дій, обстановки та обставин події скоєного злочину. Відтворена ОСОБА_8 обстановка місця події повністю узгоджується з обстановкою, зафіксованою під час огляду місця події 24.01.2022 року, зокрема виявлені на підлозі дерев`яні двері, які ОСОБА_8 з його слів вибив ногою. Місця виявлення слідів речовини бурого кольору під час огляду місця події відповідають місцям відтворення дій - нанесення тілесних ушкоджень, зазначених ОСОБА_8 під час слідчого експерименту. Вказівки ОСОБА_8 про знаряддя кримінального правопорушення (фрагмент дерев`яного стільця, кувалда) повністю відповідають вилученим речовим доказам під час проведення огляду місця події та висновкам експертів за результатами дослідження вказаних речових доказів. Пояснення ОСОБА_8 , надані ним під час слідчого експерименту, стосовно механізму та локації тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_9 , узгоджуються з механізмом та локалізацією тілесних ушкоджень, встановлених висновком експерта №39 від 24.01.2022 року. Характер тілесних ушкоджень, встановлений висновком експерта №39 від 24.01.2022 року, відповідає знаряддям кримінального правопорушення (фрагмент дерев`яного стільця, кувалда) та механізму завдання тілесних ушкоджень, вказаних ОСОБА_8 під час слідчого експерименту.

ОСОБА_8 під час слідчого експерименту добровільно та самостійно, без будь яких примусів чи настановлень з боку інших осіб, відтворив дії, показав обстановку місця події та вказав на обставини події кримінального правопорушення, що підтверджується відеофіксацією вказаної слідчої дії та показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які брали участь під час проведення слідчого експерименту у якості понятих.

Протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 в силу ст.84 КПК є процесуальним джерелом доказів, а тому правомірно покладений судом першої інстанції в основу вироку, оскільки дана слідча дія реально відповідала її спрямованості і змісту і не носила ознак формального допиту особи на місці вчинення злочину.

Показання свідка ОСОБА_15 узгоджуються з іншими доказами та не суперечать поясненням обвинуваченого ОСОБА_8 , наданим ним під час проведення слідчого експерименту.

Зміст оскаржуваного вироку засвідчує, що позиція сторони захисту, яка є аналогічною тій, що висловлена в апеляційних скаргах, була проаналізована з урахуванням безпосередньо досліджених судом першої інстанції доказів, у зв`язку з чим версія обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що алкогольний напій, який вони вживали разом з батьком, містив домішки невідомих речовин, що впливають на свідомість, та про причетність до скоєного злочину інших осіб, які були присутні в будинку в день події, коли він заснув внаслідок вживання такого алкоголю, суперечить встановленим фактичним обставинам та повністю спростовується дослідженими судом першої інстанції доказами.

Зокрема обвинувачений ОСОБА_8 і потерпілий ОСОБА_9 одночасно вживали один і той же алкогольний напій з однієї пляшки. Проте за висновком експерта №39 від 24.01.2022 року встановлено, що при судово-токсикологічному дослідженні частин внутрішніх органів від трупа ОСОБА_9 в стінці шлунку та нирці не виявлено: похідних барбітурової кислоти, похідних фенотіазину, похідних 1,4-бензодіазепіну, похідних пірозолона, парацетамолу, ноксирон, имизина, морфіну, кодеїну, діоніна, героїну, гідрокодону, папаверину, промедолу, стрихніну, атропіну, гиосциамина, скополамина, кокаїну, пахікарпіна, анабазіна, нікотину, кофеїну, ефедрину, ефедрону, 9-карбоксітетрагідроканнабінола, димедролу, похідних саліцилової і бензойної кислот. Відтак заява обвинуваченого про його отруєння невстановленими особами, внаслідок якого ОСОБА_8 втратив свідомість не відповідає матеріалам справи.

Допитана в суді першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_14 підтвердила складений нею висновок експерта №39 від 24.01.2022 року та зазначила, що при проведенні експертного дослідження трупа ОСОБА_9 не було виявлено речовин, які б могли впливати на свідомість обвинуваченого. Також експерт зазначила, що при проведенні такого роду експертиз при судово-токсикологічному дослідженні застосовується однакова процедура (протокол) відносно встановлення наявності спиртів, наркотичних, психотропних та інших речовин, які можуть впливати на свідомість людини. Наявність в крові трупа людини спирту не перешкоджає встановленню та не приховує в біологічному матеріалі трупа людини інших речовин. Експерт роз`яснила що, якщо людина перед настанням смерті вживала алкоголь та іншу речовину, яка впливає або може впливати на свідомість людини, зазначені обставини за наслідками експертного дослідження встановлюються, як відносно алкоголю, так і відносно інших речовин та не виключають одне одного.

За таких обставин, твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що він разом з батьком вживали алкоголь, в якому були можливі домішки сторонніх препаратів, які вплинули на його стан, є неспроможними, з огляду на не встановлення таких домішок при експертному дослідженні у трупа ОСОБА_9 .

Згідно висновку експерта №90 від 06.03.2024 року встановлено, що у період скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_8 ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Присутність в день події у домоволодінні інших осіб, про що наголошувала сторона захисту в своїх апеляційних скаргах, також не підтверджується жодними дослідженими судом першої інстанції доказами. Більш того під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 останній не вказував про перебування в будинку інших осіб, окрім нього та батька. Висновками експертних досліджень також не встановлено наявність жодних слідів, які б вказували на присутність в будинку інших осіб, окрім обвинуваченого та потерпілого. Не повідомляв про нібито присутність таких осіб обвинувачений і свідку ОСОБА_15 , який викликав за швидку допомогу на вимогу ОСОБА_8 .

Твердження обвинуваченого про те, що суд взяв до уваги показання заінтересованої особи, а саме ОСОБА_10 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний свідок був допитаний саме з боку сторони захисту, а не обвинувачення. З показань вказаного свідка вбачається, що 22.01.2022 року до нього додому приходив обвинувачений з приводу запасних частин до бензопили. В свою чергу свідок до домоволодіння, де проживали потерпілий та обвинувачений, не приходив, оскільки він перебуває на військовій службі та в той день заступав на службу. Підстав вважати показання вказаного свідка недостовірними у колегії суддів відсутні, свідок у відповідності до вимог ст.352 КПК був попереджений судом першої інстанції про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що саме він, знайшовши вбитого батька, повідомив до швидкої та поліції, не впливає на висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні передбаченого ч.2 ст.121 КК злочину.

Довод обвинуваченого про те, що вилучені три сліди папілярних узорів рук при огляді місця події та вказані у висновку експерта взагалі різні за розмірами та не відповідають тому розміру, який збігається з його відбитками, колегія суддів вважає неспроможним, оскільки згідно висновку експерта №СЕ-19/108-22/3278-Д від 31.03.2022 року на дослідження експерту був наданий фрагмент дерев`яної лутки, вилучений під час огляду місця події 24.01.2022 року та упакований в картонну коробку, цілісність якої не порушена, що підтверджується ілюстраційною таблицею (зображення 1.1-1.6), доданою до висновку експерта. Вказаним висновком експерта встановлено, що три сліди папілярних узорів, виявлені на поверхні фрагменту дерев`яної лутки дверей, вилученому 24.01.2022 року в ході проведення огляду місця події, залишені вказівним пальцем лівої руки, ділянкою основної фаланги середнього пальця лівої руки та ділянкою тенору долонної поверхні лівої руки особи, дактилоскопічна карта, якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Невідповідність розмірів слідів папілярних узорів, зазначених у протоколі огляду місця події, з розмірами, вказаними у висновку експерта, не є підставою стверджувати про їх різне походження.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що у висновках експертів №№513, 514, 516, 517, 518, 519, 520, 521, 522, 523, 524, 968 немає жодного пояснення кому належить кров, яка збігається з кров`ю загиблого та не збігається з його кров`ю не спростовують висновку суду про причетність обвинуваченого до вчинення даного злочину.

Твердження обвинуваченого про те, що факт нанесення ним ударів кулаками обох рук нічим не підтверджується, оскільки на його руках не було жодного ушкодження, є безґрунтовними та не впливають на кваліфікацію його дій.

До того ж, за встановлених місцевим судом обставин вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_9 всього у сукупності не менше 25 ударів долонею руки, кулаками рук, кувалдою, фрагментом зламаного дерев`яного стільця та взутими ногами в область обличчя, голови, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок, а не близько 30 ударів кулаками обох рук в область голови, як про це зазначав обвинувачений в своїй апеляційній скарзі.

Щодо доводів обвинуваченого про те, що суд проігнорував та відхилив ряд клопотань, заявлених ним та його захисником під час судового розгляду, чим залишилась не перевіреною інша версія розвитку подій, про яку він вказував щодо причетності третіх осіб до скоєного злочину, судова колегія вважає їх неприйнятними, оскільки ухвалами від 07.04.2023 року та від 12.04.2024 року місцевий суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотань сторони захисту, належним чином мотивувавши своє рішення, з чим погоджується й колегія суддів.

На переконання колегії суддів, надані до суду докази в їх сукупності, не обумовлюють виникнення жодних обґрунтованих сумнівів відносно встановлених за наслідками розгляду кримінального провадження обставин та підтверджуються сукупністю (обсягом) наданих стороною обвинувачення доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Суд першої інстанції, дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши наявні у кримінальному провадженні докази, оцінивши їх в аспекті ст.94 КПК з точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбачені ст.91 КПК обставини, що належать до предмету доказування, дійшов обґрунтованого висновку, що версія подій висловлена стороною захисту є недоведеною, а обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, є достовірними та доведеними обсягом наданих до суду доказів, які у своїй сукупності є узгодженими та достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК.

З огляду на що доводи апеляційних скарг про недоведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.121 КК злочину, в тому числі форми вини, не можна визнати прийнятними. Адже судом достеменно встановлено прямий умисел дій обвинуваченого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому під час конфлікту, який стався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та його батьком, і необережність по відношенню до смерті останнього. Судова колегія також критично ставиться й до заперечень апеляційної скарги щодо невстановлення мотиву та мети вчинення даного злочину. При цьому судова колегія виходить з того, що мотив та мета не є обов`язковою ознакою передбаченого ч.2 ст.121 КК складу злочину.

Твердження обвинуваченого про те, що сторона обвинувачення не довела причинно-наслідковий механізм дій та наслідків, які настали, є надуманими та спростовуються висновками експертів №39 від 24.01.2022 року та №03-Д від 16.03.2022 року, якими встановлено, що причиною смерті ОСОБА_9 стала сполучена закрита тупа травма голови, грудної клітки, лівої верхньої та правої нижньої кінцівок, у вигляді переломів кісток скелета (носу, ребер, лівої променевої та правих великої та малої гомілкових кісток), яка ускладнилась розвитком шоку, який і став безпосередньою причиною смерті. Всі тілесні ушкодження у ОСОБА_9 утворились за механізмом тупої травми в результаті сукупності множинних (не менше 25-ти) травматичних впливів твердим(ми) тупим(ми) предметом(ами), які припали в ділянки волосистої частини голови та обличчя, в передню поверхню грудної клітки, верхні та нижні кінцівки. Не виключається можливість утворення частини тілесних ушкоджень в ділянки голови, грудної клітки та кінцівок ОСОБА_9 при травматичних впливах твердими тупими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути руки та/або взуті ноги людини.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими, виправданими, а отже й достатніми доводи апеляційних скарг сторони захисту про скасування судового рішення на зазначених у них підставах.

При цьому слід зауважити, що вимога обвинуваченого про скасування вироку суду та направлення справи на додаткове розслідування для повного слідства та встановлення третіх осіб не узгоджується з положеннями ст.407 КПК, якою визначено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Стосовно заявленого під час апеляційного розгляду клопотання обвинуваченого про допит свідків, призначення експертиз, витребування роздруківки дзвінків, встановлення кому належить помешкання, кров та відбитки сторонніх осіб, колегія суддів зауважує, що аналогічні клопотання були предметом розгляду в суді першої інстанції, у задоволенні яких судом було обґрунтовано відмовлено, з чим погодився й апеляційний суд, а тому відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

Так вимоги обвинуваченого до апеляційного суду про встановлення судом особи, якій належить помешкання, де вчинено злочин, вимога до суду провести хімічну експертизу про домішки вмісту алкоголю в напої, вимога витребувати у оператора зв`язку роздруківку дзвінків (без прив`язки до номера і найменування оператора надання зв`язку) за 23.01.2022 року, вимога суду встановити ним приналежність крові та відбитків, що були виявлені в будинку, перебуває поза межами компетенції і повноважень апеляційної інстанції. Вимога обвинуваченого про допит «свідків порядку п`яти осіб» є неповною і необґрунтованою, оскільки обвинуваченим не зазначено прізвище ім`я по батькові цих осіб, а також не зазначено в чому полягає неповнота чи неправильність допиту цих свідків, або чи відмовлялось судом у їх допиті.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження під час апеляційного розгляду також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4