Справа № 286/3075/24
У Х В А Л А

19 серпня 2024 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та просить зобов`язати уповноважених осіб ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області внести відомості за її заявою від 31.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, мотивуючи тим, що 31.07.2024 нею було подано до ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області заяву про те, що в червні місяці 2023 року Овруцька виконавча служба безпідставно описала (вилучила) належні їй деревообробні станки. Вказану заяву того ж дня прийнято помічником чергового ВП №1 (м.Овруч) Коростенського РУП в Житомирській області та зареєстровано за №4819. У поданій заяві наводились фактичні обставини службової недбалості службової особи ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що передбачені ст. 367 КК України. З моменту отримання вказаної заяви листів/повідомлень щодо результатів її розгляду, в тому числі щодо реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінального провадження, нею не отримувалось.

Особа, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, подавши на електронну адресу суду заяву, в якій просить вказану справу розглядати за її відсутності. Вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області в судове засідання також не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги. При цьому, інформацію щодо наслідків розгляду заяви ОСОБА_3 від 31.07.2024 надали.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя встановила наступне.

31.07.2024 до ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від ОСОБА_3 надійшла заява про те, що в червні місяці 2023 року Овруцька виконавча служба безпідставно описала (вилучила) деревообробні верстати, які належать їй - ОСОБА_3 , так як її тесть - ОСОБА_4 заборгував кошти, та в якості компенсації була проведена дана процедура. На момент опису верстати знаходились на території, яка належить її свекру в АДРЕСА_1 . На даний час дане обладнання реалізується виконавчою службою.

Вказане повідомлення було зареєстровано ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» в журналі єдиного обліку за №4819, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №4819 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.07.2024.

Довідка, складена ст. ДОП ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції ОСОБА_5 від 13.08.2024 про результати перевірки по повідомленню ОСОБА_3 щодо неправомірних дій працівників Овруцької виконавчої служби свідчить, що проведеною перевіркою працівниками відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області було встановлено, що до відділу поліції звернулась громадянка ОСОБА_3 про те, що в червні 2023 року, коли дана громадянка перебувала у декретній відпустці, на територію підприємства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без попередження прийшли працівники Овруцької виконавчої служби та здійснили опис з подальшим вилученням (залишили на зберігання на вказаному підприємстві) деревообробних верстатів, які як стверджує ОСОБА_3 , належать їй, пояснюючи це тим, що її тесть - ОСОБА_4 заборгував кошти та в якості компенсації була проведена дана процедура. На даний час дане обладнання реалізується виконавчою службою.

Згідно пояснення старшого державного виконавця Овруцького ВДВС ОСОБА_6 у відділі перебуває зведене виконавче провадження, боржником за яким виступає ОСОБА_4 , який здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було здійснено опис майна за адресою, де здійснюється підприємницька діяльність. Постанову про опис та арешт майна боржника ВП № 60874656 від 13.06.2023 вручено сторонам виконавчого провадження під підпис. У разі незгоди сторін виконавчого провадження щодо опису та арешту майна відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» вони мають право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, про що було повідомлено ОСОБА_3 заказним листом з повідомленням 14.07.2023 року за вих. №18691.

Оцінюючи правовідносини, що склалися, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Згідно вимог кримінального Закону, складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реальне вчинене суспільно - небезпечне діяння визнається злочином.

Відповідно до ч.1 ст.367 КК України підставою кримінальної відповідальності є службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Безпосереднім об`єктом злочину є встановлений порядок службової діяльності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Об`єктивна сторона службової недбалості характеризується: 1) діянням, яке полягає у невиконанні або неналежному виконанні службових обов`язків через не¬сумлінне ставлення до них; 2) наслідками у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам фізичних чи юридичних осіб, державним чи громадським інтересам (ч. 1) чи тяжких наслідків (ч. 2); 3) причинним зв`язком між вчиненим діянням та наслідками.

Службова недбалість може виявлятися у формі: а) бездіяльності, коли суб`єкт повністю не виконує покладені на нього службові обов`язки, або б) дії, коли покладе¬ні на нього службові обов`язки хоча і виконуються, але неналежним чином - не так, як того потребують інтереси служби, тобто не відповідно до закону та умов, що скла¬лися, або відповідно до них, але неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччі з встановленим порядком тощо.

Суб`єктивна сторона службової недбалості найчастіше виявляється в необе¬режній формі вини як щодо діяння, так і щодо його наслідків. Можлива й змішана форма вини - умисел до діяння і необережна вина до наслідків. Не виключається службова недбалість і тоді, коли умисне порушення службових обов`язків призводить до наслідків, спричинення яких службова особа хоча й не бажала, але свідомо при¬пускала їх настання (наприклад, коли цінний вантаж, що прибув на залізничну станцію, було розкрадено через те, що начальник цієї станції не виконав свої службові обов`язки і не виставив охорону, вважаючи без жодних на це підстав, що про збереження ванта¬жу подбає сам вантажоодержувач). У наведеному прикладі винний усвідомлює факт порушення ним своїх службових обов`язків, передбачає і свідомо припускає можли¬вість настання таких наслідків, як розкрадання вантажу, але в його поведінці відсутні як корисливі, так й інші особисті мотиви, що виключає наявність службового зло¬вживання (ст. 364 КК) і дає можливість кваліфікувати його діяння лише як службову недбалість (ст. 367 КК), вчинену за наявності непрямого умислу.

Суб`єктом злочину за ст. 367 КК України може бути будь-яка службова особа (частини 3 і 4 ст. 18 КК), тобто така, яка здійснює службову діяльність як у публічній, так і в приватній сфері.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Положення ст.214 КПК України перебувають у безпосередньому взаємозв`язку зі ст.2 КК України і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що кореспондує і з положеннями ч.5 ст.214 КК України. В протилежному випадку правова норма, що міститься в ст. 214 КПК України, яка спрямована на реальний і ефективний захист саме потерпілих від кримінальних правопорушень та досягнення завдань кримінального провадження, буде мати діаметрально протилежну чинність і тягнути за собою наслідки у вигляді необґрунтованих порушень кримінальних проваджень та абсолютно невиправданих ресурсних витрат.

Доводи ж заявника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначеної у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення події і не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій державного виконавця за статтею 367 КК України.

Відтак, зважаючи, що подана ОСОБА_3 заява не відповідає в повній мірі вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, не містить достатніх даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 КК України, відсутні правові підстави для внесення вищезгаданих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, слід відмітити, що відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У свою чергу, положеннями ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з положеннями статей 450, 451 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються, за наслідком розгляду якої у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Комплексний аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що у випадку незгоди сторін виконавчого провадження з рішеннями, діями або бездіяльністю виконавця, вчинених у виконавчому провадженні про стягнення аліментів, вони можуть їх оскаржити в порядку цивільного судочинства шляхом подання до суду, який виніс рішення про стягнення аліментів, шляхом подачі скарги на дії державного виконавця.

Крім того, згідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи та правові норми, що регулюють правовідносини, що склалися, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1