№707/2665/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження 0002882 від 05.09.2024 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Кіровоградської області, Олександрівського району, села Ізмайлівка, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працюючий, зі слів на утриманні маючий малолітню дитину, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-29.10.1997 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 106, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.09.1999 умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі, невідбутий строк 1 рік 29 днів;

-24.07.2000 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 196-1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 14.09.2001 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

-07.11.2002 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 19.11.2008 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

-16.05.2012 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, за ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14.11.2014 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 28 днів;

-20.11.2015 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано частково невідбутий строк покарання 2 місяці позбавлення волі за вироком Черкаського районного суду Черкаської області до кінцевого відбуття 1 рік 2 місяці позбавлення волі, 06.01.2016 звільнений із залу суду по відбуттю строку покарання;

-22.08.2022 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року 7 місяців обмеження волі, невідбутий строк покарання 4 дні обмеження волі,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

05.09.2024 в період часу з 15 год 00 хв до 16 год 00 хв, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 повторно, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, з метою викрадення чужого майна, перебуваючи на території закладу дошкільної освіти « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому не одноразово продовжений, зокрема Указом Президента України за № 469/2024, з 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з території вказаного закладу дошкільної освіти викрали чуже майно, а саме: електросамокат чорного кольору, модель «MAXXTER TEO MAX», вартість якого, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-24/12801-ТВ від 19.09.2024, становить 8 196 гривень 21 копійок, та з даним майном з місця вчинення злочину зникли, чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, пояснив суду, що всі обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності і ним не заперечуються.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, однак в підготовчому засіданні повідомила суд, що в подальших судових засідань участі приймати не буде, цивільний позов заявляти не буде, щодо покарання поклалася на розсуд суду.

У порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду кримінального провадження без участі потерпілого, враховуючи, що він не заперечує проти не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а претензій майнового характеру потерпілий не заявляв.

Отже, учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, пояснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена «поза розумним сумнівом» і знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Посилання сторони обвинувачення на таку обставину як щире каяття не знайшло свого підтвердження, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений кається. Обвинувачений не вчинив жодних дій направлених на виправлення наслідків вчиненого, та не відшкодував заподіяну шкоду потерпілому.

Повернення органами досудового слідства викраденого майна потерпілому, не є відшкодуванням завданої шкоди, у зв`язку з чим обвинувачений не вчинив жодних дій на відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання;

відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, відсутність щирого каяття та невідшкодування шкоди);

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів;

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (мотив корисливий, мета власне збагачення), спосіб (таємне викрадення), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (завдання потерпілому матеріальних збитків та порушення права власності);

відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин;

особу обвинуваченого, який визнав свою вину у вчиненому злочині повністю, маючий не зняту та не погашену судимість,

Аналізуючи покази обвинуваченого, матеріали, що характеризують його особу, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 повторно скоїв умисний тяжкий злочин проти власності, та ще й в умовах воєнного стану. Дана поведінка ОСОБА_5 свідчить про те, що він схильний до скоєння крадіжок, і не бажає виправлятися. ОСОБА_5 не прикладає зусиль для пошуку роботи, і задовольняє свої матеріальні потреби за рахунок інших.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі. Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати: частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК) ( 2341-14 ).

Враховуючи, що ОСОБА_5 будучи засудженим 22.08.2022 року за вироком Соснівського районного суду м.Черкаси за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі, строком 1 рік 7 місяців, при цьому невідбувши 4 дні обмеження волі, є необхідним застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України і приєднати йому до остаточного покарання частину невідбутого покарання за попереднім вироком суду у виді обмеження волі строком 4 дні, яке за правилами п.1 ч.1 ст. 72 КК України слід перевести у вид покарання позбавлення волі із розрахунку 2 дні обмеження волі відповідають 1 дню позбавлення волі, що становить 2 дні позбавлення волі й вважає за доцільне частково приєднати до нового покарання за цим вироком суду у виді позбавлення волі терміном 5 ( п`ять) років не відбуті за попереднім вироком суду 1 день позбавлення волі.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Цивільний позов не заявлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Майнова шкода становить 8 196 гривень 21 копійок. Викрадене майно знаходиться у потерпілої.

З обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати за залучення експерта в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, у сумі 2271,84 грн.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, у відношенні тих доказів по яким було надано суду відповідні постанови про їх визнання такими.

Обвинуваченому на досудовому розслідуванні обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 14.01.2025 року.

Враховуючи, що ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі, міру запобіжного заходу слід залишити попередню тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.08.2022 року за ч. 1 ст. 122 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) день позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , рахувати з дня набрання вироком суду законної сили, зарахувавши йому попереднє ув`язнення у загальний строк покарання з 23.09.2024 року, коли його було взято під варту, по день набуття вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме:

-електросамокат чорного кольору, модель «MAXXTER TEO MAX», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити останній, як власнику;

-оптичний носій інформації диск «DVD-R», який являється додатком до протоколу огляду відеозапису від 11.09.2024 залишити в матеріалах кримінального провадження прокурора.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів по справі на суму 2271,84 грн.

Вирок може бути оскаржений в Черкаський апеляційний суд всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1