Провадження №1-кп/761/3685/2024
В И Р О К

іменем України

28 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000133 від 08.07.2024 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівська Рубежівка Київської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не судимого у відповідності до ст.89 КК України, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Законом України « Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-1Х, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 « Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який діє на території України по теперішній час.

Обвинувачений ОСОБА_3 08.07.2024 приблизно о 7 год.10 хв., перебуваючи в вагоні електропотяга КП «Київський метрополітен», який під`їжджав до станції метро «Театральна», побачив раніше не знайомого потерпілого ОСОБА_5 , у якого при собі знаходилась сумка з гаманцем.

В цей час у обвинуваченого виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, реалізуючи який, обвинувачений достовірно знаючи, що на всій території введено воєнний стан, переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, наблизився впритул до потерпілого та діючи умисно та таємно дістав з центрального відділення його сумки шкіряний гаманець «Sullіvan» з індивідуальним гравіюванням ініціалів « SMM» вартістю 482 грн. 35 коп, в якому знаходились грошові кошти в сумі 6900 грн., який належить потерпілому ОСОБА_5 , після чого дії обвинуваченого ОСОБА_3 було викрито особами, що перебували на станції метро «Театральна КП «Київський метрополітен».

Отже обвинувачений ОСОБА_3 виконав всі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, однак не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд з причин, що не залежали від його волі, так як він був затриманий працівником поліції на місці вчинення злочину.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину у вчиненні інкримінованого злочину, щиросердно розкаявся у вчиненому. Надав показання у яких зазначив, що 08.07.2024 приблизно о 7 год. ранку, перебуваючи в вагоні метро, який під`їжджав до станції метро «Театральна», побачив раніше не знайомого чоловіка, у якого при собі знаходилась сумка. Він вирішив скористатись тиснявою, підійшов впритул до потерпілого та непомітно для пасажирів відкрив сумку, з якої дістав гаманець, однак пасажири помітили його дії та затримали його. Вказав, що все викрадене було повернуто потерпілому, просив його суворо не карати, стверджував, що засуджує власну протиправну поведінку.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану повністю доведена.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч.2 ст.15, ч. 4 ст. ст.185 КК України.

Отже встановлена винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 4 ст.185 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який є тяжким, конкретні обставини справи, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, те, що шкода була відшкодована у повному обсязі, а викрадене повернуто, стадію вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який є несудимим, не перебуває на спеціальних обліках, офіційно не працевлаштований, відсутність негативних характеристик щодо нього.

При цьому суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого сприяння суду та слідству, яке виразилось у визнанні вини.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи його критичне ставлення до вчиненого та усвідомлення власної протиправної поведінки, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність негативних наслідків від протиправної діяльності, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах, ближчих до мінімальних, без реального відбуття покарання в місцях позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України, оскільки уважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, зі здійсненням контролю за його поведінкою, якщо він протягом іспитового строку не вчинить кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки періодично з`являтись до уповноваженого органу пробації за місцем фактичного проживання, повідомляти їх же про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 378,64 грн.

Керуючись ст.ст. 369-371КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти їх же про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на проведення експертних робіт у сумі 378,64 грн. на користь держави.

Речові докази: гаманець з грошовими коштами у сумі 6900 грн., які повернуто під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити йому ж за належністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати в суді копію данного вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: