Справа № 278/5295/24
В И Р О К

Іменем України

23 жовтня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рахів, Закарпатської області, громадянина України, без освіти, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

26 вересня 2024 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000585.

З угоди вбачається, що 16 серпня 2024 року ОСОБА_4 перебував в с. Тригір`я Житомирського району та області, де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи цей умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, умовах воєнного стану в цей же день близько 15 години, ОСОБА_4 підійшов до будинку АДРЕСА_2 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинену хвіртку зайшов в двір будинку, підійшов до літньої кухні, відкрив двері, які були не зачинені на запираючий пристрій та всередині знайшов ключ від будинку, після чого за допомогою знайденого ключа відкрив двері будинку і таким чином проник в середину. В одній з кімнат будинку відкрив верхню полицю шафи, де побачив коробку, з якої таємно викрав чуже майно, а саме гроші в сумі 45250 грн. та 200 доларів США, що станом на 16.08.2024 відповідно до курсу Національного банку становить 8226 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 53476 грн.

Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, та узгодили покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням обвинуваченого на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.

Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки він таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , є умисним тяжким злочином; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого кримінального правопорушення; потерпілою надано письмову згоду на укладення цієї угоди. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.

Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.

Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання, а також звільнення від його відбування з випробуванням відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, який не судимий, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Суд вважає, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Сторони угоди просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, потерпілий не заперечував проти цього. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.

Цивільний позов потерпілої про стягнення з ОСОБА_4 майнової шкоди, завданою кримінальним правопорушенням, підлягає залишенню без розгляду, оскільки вирішення позову виходить за межі повноважень суду при розгляді угоди про визнання винуватості.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Арешт, накладений на речові докази, на підставі ст. 174 КПК підлягає скасуванню, а самі докази поверненню власнику.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд,

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000585 угоду про визнання винуватості від 26 вересня 2024 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, а у разі працевлаштування роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 майнової шкоди в розмірі 43 476 грн., заподіяної кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн 12 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні судових експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити потерпілій ОСОБА_7 не пізніше наступного дня після ухвалення. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1