УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" листопада 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3ст.185 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває об`єднане кримінальне
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.190 КК України.
В судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотань сторони захисту про закриття кримінальних проваджень з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Частиною 1 ст.285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.7 ст.284 КПК України, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Згідно з положеннями ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.
У відповідності до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч.1 ст.49 КК України диференційовані строки давності, а саме: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку у пункту 2 цієї частини; десять років у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухиляється від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затриманням, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років ( ч.2 ст.49 КК України).
Перебіг давності преривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч.3 ст.49 КК України).
Тобто, скоєння впродовж строку давності нового кримінального проступку чи нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років або менш суворі за видом заходи примусу, не впливає на перебіг диференційованих строків давності.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 02.02.2023 у справі № 735/1121/20.
Разом з цим, давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у ст.109-114-2, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частини першої ст.442 цього кодексу ( ч.5 ст.49 КК України).
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Під час звільнення від кримінальної відповідальності суд повинен з`ясувати думку щодо такого звільнення у особи, яка від такої відповідальності може бути звільнена. У постанові колегії суддів Першої судової палати ККС від 2 липня 2019 року (справа № 515/331/17, провадження № 51-27км19) зауважено, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи на відповідній підставі. Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.
Крім того, ВП ВС у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Тобто, суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Санкція ч.1 ст.190 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.
-16.09.2020 - у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України;
-22.05.2021- у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Також, вироком Київського районного суду м.Харкова від 15.02.2021 ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні 20.01.2021 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та йому було призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт.
Враховуючи положення ч.3 ст.49 КК України, суд доходить до висновку, що після вчинення 19.03.2020 кримінального проступку ОСОБА_9 , перебіг давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України перервався і почав відраховуватися з 22.05.2021, тобто з моменту вчинення ним останнього нового тяжкого злочину.
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 02.08.2021 розшук ОСОБА_9 припинено, вказане об`єднане кримінальне провадження відновлено. Зі змісту ухвали суду вбачається, що 20.07.2021 до суду надійшло клопотання ОСОБА_9 , яким він повідомляв про перебування під домашнім арештом, який був застосований судом.
Таким, чином, в період з 31.05.2021 по 19.07.2021строки давності, передбачені ч.2 ст.49 КК України, були зупинені, та відновилися з 20.07.2021 дня подання ОСОБА_9 до суду відповідно клопотання, у змісті якого він повідомляв місце його знаходження.
Крім того, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України», відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
Положеннями ч.1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).
Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно з ч.1, 3 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої ст. 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.
Відповідно до п.4-1 ч. 1 ст.284 КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).
Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.
Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.
- 01.12.2020 о 18-00 годині кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, тобто закінченому замаху на таємне викрадання чужого майна (крадіжці). Діями ОСОБА_7 могло бути заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ТОВ «АШАН Україна ГІПЕРМАРКЕТ» у розмірі 723,65 гривень;
- 09.02.2021 о 01:50 годині кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто таємному викраданні чужого майна (крадіжці), вчинена повторно. Діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 у розмірі 1293,00 гривень;
- 10.02.2021 о 04:00 годині кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто таємному викраданні чужого майна (крадіжці), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення. Діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_12 у розмірі 1900,00 гривень.
Статтею 7 Закону України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи: з 01.07.2020 по 30.11.2020 на рівні 2197,00 грн.; з 01.12.2020 по 31.12.2020 2270,00 грн., а 50 відсотків від його
розміру становить 1098,5 грн. та 1135,00 грн. відповідно.
Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX,на момент вчинення 01.12.2020 ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2270,00 грн. (1135?2), а на момент вчинення 18.09.2020 ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2197,00 грн. (1098,5?2).
Крім того, статтею 7 Закону України від 15.12.2020 №1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2021 на рівні 2270,00 грн., а 50 відсотків від його розміру становить 1135,00 грн. відповідно.
Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX,на момент вчинення 09.02.2021 та 10.02.2021 ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та на момент вчинення 22.05.2021 ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2270,00 грн. (1135?2).
Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. При цьому, нормами КПК України не передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження у справі.
З огляду на зазначене, цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_9 про стягнення майнової шкоди у розмірі 3780,00 грн., підлягає залишенню без розгляду.
Цивільний позов представника ДНЗ «Слобожанський регіональний центр професійної освіти» - ОСОБА_16 до ОСОБА_9 про стягнення майнової шкоди у розмірі 1157,50 грн., підлягає залишенню без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди у розмірі 2900,00 грн., підлягає залишенню без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди у розмірі 3000,00 грн., підлягає залишенню без розгляду.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі? ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілі не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Суд вважає за необхідне зазначити, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а також на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.
Керуючись ст. 7, 284, 350, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України, суд, -
-камеру відеоспостереження «Camstar», CAM-MC205Q3 (3.6), № НОМЕР_1 , білого кольору, передану на зберігання під розписку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мобільний телефон «Ксяомі Редмі 4х», 32Гб, 2018, рожевого кольору, IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 , переданий на зберігання під розписку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вважати повернутими власнику майна;
- DVD з відеозаписом з камер відео спостереження, розташованих на гуртожитку ДНЗ «Слобожанський регіональний центр професійної освіти» за адресою: м.Харків, проспект Перемоги,55-в за 16.09.2020- залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_9 про стягнення майнової шкоди у розмірі 3780,00 грн. залишити без розгляду.
Цивільний позов представника ДНЗ «Слобожанський регіональний центр професійної освіти» - ОСОБА_16 до ОСОБА_9 про стягнення майнової шкоди у розмірі 1157,50 грн. залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди у розмірі 2900,00 грн. залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди у розмірі 3000,00 грн. залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1