Справа № 606/2056/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000112, внесеного 14.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могильниця Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля в режимі відеоконференції угоду про визнання винуватості від 01 жовтня 2024 року у даному кримінальному провадженні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , на початку 2018 року, точної дати та часу не встановлено, перебуваючи по місцю проживання в АДРЕСА_1 , з метою отримати та використовувати посвідчення водія, тобто офіційний документ, який надає право на керування транспортним засобом, всупереч установленому порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами», відповідно до вимог якого посвідчення водія видається установою, яка має право видавати такі документи, знайшов в мережі "Інтернет" оголошення про виготовлення посвідчення водія та в подальшому відправив невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані, фото та підпис, яка за грошові кошти виготовила та відправила йому за допомогою поштової служби підроблений офіційний документ - посвідчення водія на його ім`я серії НОМЕР_1 від 20.02.2018, яке після отримання ОСОБА_3 розпочав зберігати при собі з метою його подальшого використання.

Надалі, 14.09.2024 о 01 год 35 хв., ОСОБА_3 , маючи при собі вказаний підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.02.2018 заповнене на його ім`я, перебуваючи за кермом транспортного засобу - автомобіля марки «Ягуар», н.з. НОМЕР_2 та рухаючись вулицею Кн.Василька, що в м. Теребовля Тернопільського району Тернопільської області був зупинений поліцейськими УПП в Тернопільській області та на законну вимогу поліцейських щодо надання документів на транспортний засіб та посвідчення водія, на підставі яких він керує транспортним засобом, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.02.2018, заповнене на його ім`я, є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частині підтвердження права на керування транспортними засобами, використав, а саме пред`явив та надав для перевірки поліцейським завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.02.2018, заповнене на ім`я ОСОБА_3 , бланк якого виготовлений не на підприємстві, яке повинно здійснювати їх випуск.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

01.10.2024 в м. Теребовля Тернопільської області прокурор Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення з врахуванням беззастережного визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме: за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода ОСОБА_3 на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Прокурор у судовому засіданні просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 також просить вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, норми ч.4 ст.474 КПК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала зазначену угоду про визнання винуватості, просить її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, в її присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Розглядаючи, в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч.2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд, у відповідності до вимог ч.6 ст.474 КПК України, встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.4 ст.358 КК України.

Також, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена 01.10.2024 між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України є проступком.

Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає визнання вини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому узгодженого між сторонами покарання в межах санкції ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 01.10.2024.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів від 20.09.2024 № СЕ-19/120-24/10693-ДД в сумі 2271,84 грн, які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.09.2024.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01 жовтня 2024 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 14.09.2024, між прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесяти) грн.

Процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів в сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн 84 коп. стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

Накладений ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2024 року арешт на майно, а саме: посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя АДРЕСА_1 - скасувати після набрання вироком суду законної сили.

Речовий доказ у провадженні:

- посвідчення водія НОМЕР_1 - зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000112 від 14.09.2024.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення Тернопільський апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1