В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 08.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шевське Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2024 року приблизно о 19:40 год. водій ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, яке надає право керування відповідним транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,18‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем «Geely MR-7151A» р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 09.10.2020 належить на праві власності ОСОБА_6 , рухаючись в світлий час доби по сухому, чистому асфальтобетонному покриттю проїзної частини АДРЕСА_1 зі швидкістю близько 40 км/год., після виконання маневру повороту праворуч відносно напрямку свого руху, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, тим самим не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, допустив кримінально протиправну недбалість та не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, продовжив рух по зустрічній смузі руху, в результаті чого навпроти нежитлової будівлі № 1, допустив зіткнення з транспортним засобом, мотоциклом «SP125C-2CPN», який не зареєстрований в органах поліції, під керуванням неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку відносно руху транспортного засобу ОСОБА_4 .

Своїми діями ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1,3, 1.5, 2.3 б), 2.9 а), 10.5, 11.3 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9 «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

п.10.5 «Поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч»

п. 11.3 «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу».

Порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 10.5 та 11.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди зіткненням з іншим транспортним засобом мотоциклом «SP125C-2CPN», який не зареєстрований в органах поліції.

Невиконання водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого неповнолітньому водію ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми: епідуральний (над твердою мозковою оболонкою) крововилив правої скроневої ділянки та лобової області, забій головного мозку 2-го ступеня, перелом передньої стінки верхньощелепного синуса справа, що призвело до геосинусу (накопичення крові) правої верхньощелепної пазухи, забою правої вушної раковини, садна обличчя та голови, підшкірна гематома надбрівної ділянки справа, закритого перелому акроміального кінця правої ключиці, у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки зростання кісткових уламків в місці перелому відбувається в термін понад 21-ї доби (Згідно п. 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995) .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні за ст.286-1 ч.1 КК України винним себе визнав повністю та суду показав, що 04.05.2024 він був у сестри в с.Минівка, де вживав алкогольні напої. Потім йому запропонували поїхати до с.Котівка в магазин, щоб придбати продукти на свята. У с.Котовка (назву вулиці він не пам`ятає), він виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого здійснив наїзд на мотоцикл, в чому щиро розкаюється. Водійського посвідчення у нього ніколи не було, однак за посадою він водій-сапер, то завжди їздив без прав, не приділяючи цьому уваги. ДТП сталося приблизно о 20-00 годин. У сестри він випив приблизно 300-350 мл горілки та був у стані алкогольного сп`яніння, але сів за кермо, про що зараз шкодує. Разом з ним в автомобілі перебували його сестра, ОСОБА_9 , приятель сестри - ОСОБА_10 , які сиділи на задньому пасажирському сидінні, та неповнолітня племінниця, ОСОБА_11 , яка сиділа попереду поряд з ним. Усі, окрім неповнолітньої племінниці, перебували у стані алкогольного сп`яніння. Швидкість автомобіля була невелика, десь 30-40 км/год, оскільки він тільки повернув праворуч та виїхав на зустрічну смугу. Після повороту проїхав десь 100-150 метрів та зіткнувся з мотоциклом. Мотоцикл він помітив безпосередньо перед зіткненням, змістився праворуч, з`їхав в кювет та зіткнувся з електроопорою, після чого автомобіль став. Чому він при повороті праворуч виїхав на зустрічну смугу руху, пояснити не може. Після зіткнення він з автомобілю не виходив, вийшли його сестра та племінниця, які підійшли до потерпілого. Потерпілий після зіткнення лежав на землі, був у свідомості, розмовляв (знає це зі слів сестри). Він до потерпілого не підходив, перебував у шоковому стані та сидів на пасажирському сидінні автомобіля до приїзду працівників поліції. Після ДТП його возили для освідування на стан алкогольного сп`яніння, у нього було приблизно два проміле. Він повністю оплатив лікування потерпілого та за моральну шкоду, з потерпілим та його матір`ю підтримує постійний зв`язок, з їх боку до нього ніяких претензій не має. Також обвинувачений пояснив, що працює неофіційно оператором дощових машин в агрофірмі, отримує соціальні виплати як учасник бойових дій, має у власності земельні ділянки. Шкодує та розкаюється у вчиненому, готовий понести передбачене законом покарання.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилися, подали заяву, в якій просили розглянути кримінальне провадження за їх відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не мають, цивільний позов не заявляють. Просять призначити мінімальне покарання, передбачене чинним законодавством.

Прокурор, обвинувачений та захисник не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого та його законного представника. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без участі потерпілого та його законного представника.

Показання обвинуваченого суд приймає до уваги та вважає правдивими, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за вищенаведених обставин підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.05.2024 року з план-схемою та фототаблицею, місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на проїзній частині АДРЕСА_1 , навпроти нежитлової будівлі №1 по вказаній вулиці. Протоколом зафіксовано погодні умови та стан дорожнього покриття, обстановку скоєння кримінального правопорушення, зафіксовані виявлені механічні пошкодження транспортних засобів, складено схему ДТП. В ході огляду місця події транспортний засіб «Geely MR-7151A», р/н НОМЕР_1 та мотоцикл «SP125C-2CPN», без реєстраційного номеру вилучено та передано на зберігання ОСОБА_13 та ОСОБА_4 (а.с.51-69, 70-71).

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного 04.05.2024 о 21 год. 18 хв., підтверджено, що ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння ( результат - 2,18‰). (а.с.72).

Відповідно до результатів токсикологічного дослідження крові ОСОБА_4 на вміст алкоголю №4034 від 15.05.2024, вміст алкоголю в крові станом на 04.05.2024 складає 2,36‰ (а.с.140 та зворотній бік).

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 18.05.2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2024 року, у ОСОБА_13 вилучений транспортний засіб мотоцикл «SP125C-2CPN», який не зареєстрований в органах поліції у встановленому законом порядку з VIN № НОМЕР_3 , що належить неповнолітньому ОСОБА_7 (а.с.81-82, 87-88).

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 20.05.2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2024 року, у ОСОБА_4 вилучений транспортний засіб марки Geely MR-7151А, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та перебуває у володінні ОСОБА_4 (а.с.83-84, 91-92).

Відповідно до висновку експерта від 20.06.2024 №СЕ-19/104-24/20311-ІТ за результатами судової експертизи технічного стану транспортного засобу, на момент експертного огляду рульове керування мотоцикла «SP125C-2CPN» знаходиться в стані повної відмови, робоча гальмова система мотоцикла знаходиться в працездатному стані. Стан повної відмови рульового керування мотоцикла «SP125C-2CPN» виник під час ДТП (а.с.74-77).

Відповідно до висновку експерта від 31.05.2024 №СЕ-19/104-24/30308-ІТ за результатами судової експертизи технічного стану транспортного засобу, на момент експертного огляду рульове керування автомобіля «Geely MR-7151A», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані, робоча гальмова система автомобіля знаходиться в працездатному стані (а.с.102-106).

Як вбачається з даних протоколу проведення слідчого експерименту від 11.06.2024 з план-схемою та відеозаписом, в ході проведення слідчого експерименту неповнолітній свідок ОСОБА_11 розказала та показала на місці обставини ДТП, вказавши, що транспортний засіб «Джиллі» під керуванням ОСОБА_4 здійснив виїзд з узбіччя, здійснив маневр повороту праворуч та далі продовжив рух зустрічною смугою. Також в ході слідчого експерименту свідок показала, що місце зіткнення розташовано на проїзній частині на відстані 1,75 м від лівого узбіччя за напрямком руху транспортного засобу, на відстані 2,9 м від контуру електроопори. Під час слідчого експерименту за допомогою вимірів було зафіксовано місце зіткнення, зафіксована відстань від місця зіткнення до контуру перехрещення проїзних частин та до місця, де транспортний засіб «Джиллі» здійснив виїзд на проїзну частину, та складено план-схему (а.с.109-113).

В ході проведеного на підставі ухвали слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2024 тимчасового доступу до документів, слідчим були отримані медичні документи на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.95-96, 116).

Відповідно до висновку експерта №274/37 від 14.06.2024, виявлені у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: епідуральний (над твердою мозковою оболонкою) крововилив правої скроневої ділянки та лобової області, забій головного мозку 2-го ступеня, перелом передньої стінки верхньощелепного синуса справа, що привело до гемосинусу (накопичення крові) правої верхньощелепної пазухи, забою правої вушної раковини, садна обличчя та голови, підшкірна гематома надбрівної ділянки справа; закритий перелом акроміального кінця правої ключиці, у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки зростання кісткових уламків в місцях переломів відбувається у термін понад 21-на доба (згідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995), виникли від дії тупих твердих предметів, можливо внаслідок зіткнення мотоциклу потерпілого з легковим автомобілем, при автомобільній травмі, і могли утворитися в строк, вказаний у постанові (04.05.2024), що підтверджується даними медичних документів (а.с.117-118).

Таким чином, висновками вищевказаної судово-медичної експертизи підтверджено факт заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Відповідно до висновку експерта від 21.06.2024 №СЕ-19/104-24/24489-ІТ за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Geely MR-7151А», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.5 та 11.3 Правил дорожнього руху України.

При заданому механізмові події, в діях водія автомобіля «Geely MR-7151А», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.5 та 11.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди, що розглядається.

Технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної події для водія автомобіля «Geely MR-7151А» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п.п.10.5 та 11.3 Правил дорожнього руху України та виконання яких було необхідною умовою для запобігання події з його боку.

В даній дорожній ситуації водій мотоцикла «SP125C-2CPN» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. При заданому механізмові події в діях водія мотоцикла «SP125C-2CPN» ОСОБА_7 невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається. В ситуації, що склалася, технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди не визначалась односторонніми діями водія мотоцикла «SP125C-2CPN» ОСОБА_7 (а.с.120-123).

Таким чином, вищенаведеними висновками досліджених у судовому засіданні судово-медичної експертизи, експертиз технічного стану транспортних засобів та висновками автотехнічної експертизи підтверджено, що ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Geely MR-7151А», реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив вимоги п.10.5 та п.11.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП і наслідками, у виді спричинення потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які від цього настали.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.05.2024, а також результатами токсикологічного дослідження на вміст алкоголю крові від 15.05.2024 підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Суд оцінює зібрані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Всі досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєного злочину і мають значення для кримінального провадження; та допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання.

Щодо достовірності досліджених доказів, то слід відзначити, що судом не встановлено підстав для визнання жодного доказу недостовірним.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що подія злочину мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання, суд також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно статті 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше. За місцем мешкання обвинувачений перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, групи інвалідності не має; проходив військову службу в ЗСУ, має статус учасника бойових дій, виключений з військового обліку з 21.08.2023 за станом здоров`я згідно п.3 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується задовільно (а.с.136-144).

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений відшкодував шкоду, завдану внаслідок ДТП неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 , про що свідчить наявна у матеріалах кримінального провадження копія розписки законного представника неповнолітнього потерпілого, ОСОБА_12 , про отримання від ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 100 000 грн. в рахунок відшкодування шкоди (а.с.133). Суд також враховує позицію неповнолітнього потерпілого та його законного представника, які відповідно до поданої суду заяви просили суд призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене законом.

При цьому, враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання, суд не знаходить підстав для застосування ст.69 КК України, з огляду на таке.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Отже, частина перша статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд, зокрема у постановах від 03.02.2021 у справі №629/2739/18, від 12.04.2023 у справі № 606/1059/22. .

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

При цьому, суд виходить із того, що злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 , хоча вчинений з необережності, разом з тим, сідаючи за кермо транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений не міг не розуміти значення своїх дій та міг передбачити їх негативні наслідки, а саме - те що він піддає загрозі як своє життя, так і життя інших учасників дорожнього руху. Саме цей стан - стан алкогольного сп`яніння сприяв тому, що обвинувачений, здійснивши маневр повороту праворуч, в порушення вимог 10.5 та 11.3 ПДР України, вихав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з мотоциклом під керуванням неповнолітнього ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що підстав для застосування відносно ОСОБА_4 ст. 69 КК України немає, оскільки не зважаючи на наявність пом`якшуючих покарання обставин, під час розгляду справи не встановлено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням відсутні, оскільки ч.1 ст.75 КК України визначено неможливість прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.286-1 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Призначаючи ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину у сфері безпеки руху, а також грубе порушення останнім Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП та заподіяння неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості. При цьому, не зважаючи на той факт, що ОСОБА_4 не отримував такого права, проте призначення такого покарання є доцільним з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення.

Така позиція суду узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка викладена в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 - особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе і без призначення йому максимального строку покарання, яке передбачено санкцією статті 286-1 ч.1 КК України, оскільки не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства, та вважає необхідним призначити йому покарання у мінімальних межах санкції ч.1 ст.286-1 КК України.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено три судові експертизи фахівцями Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, загальна вартість яких складає 9087,36 грн., а саме:

- експертиза технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-24/20311-ІТ від 20.06.2024, вартість якої складає 3029,12 грн. (а.с.78);

- експертиза технічного стану транспортного засобу №СК-19/104-24/20308-ІТ від 31.05.2024, вартість якої складає 3029,12 грн. (а.с.101);

- автотехнічна експертиза №СЕ-19/104-24/24489-ІТ від 21.06.2024, вартість якої складає 3029,12 грн. (а.с.119).

Витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в сумі 9087,36 грн. на підставі ст.118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст.124 КПК України.

Під час досудового розслідування ухвалами слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2024 накладено арешт на транспортні засоби: транспортного засобу марки «Geely MR-7151A», реєстраційний державний номер НОМЕР_1 та мотоцикл «SP125C-2CPN», який після набрання вироком законної сили необхідно скасувати на підставі ч.4 ст.174 КПК України.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, на теперішній час відсутні підстави для його обрання.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання на виконання даного вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз у сумі 9087,36 грн. (дев`ять тисяч вісімдесят сім грн. 36 коп.).

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року у справі №179/882/24 (провадження №1-кс/179/170/24 та №1-кс/179/168/24) на транспортні засоби: мотоцикл «SP125C-2CPN», який не зареєстрований в органах поліції у встановленому законом порядку з VIN № НОМЕР_3 , та автомобіль марки «Geely MR-7151A», реєстраційний державний номер НОМЕР_1 ,після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази:

- мотоцикл «SP125C-2CPN», який не зареєстрований в органах поліції, з VIN № НОМЕР_3 , що зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути законному представнику потерпілого ОСОБА_12

- транспортний засіб марки «Geely MR-7151A», реєстраційний державний номер НОМЕР_1 , який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №1 НРВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути володільцю ОСОБА_4

диски формату DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1