У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2024 Справа №607/19006/24 Провадження №1-кс/607/5111/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0001830 від 30.07.2024 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гусятин, Чортківського району, Тернопільської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185; ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням в межах кримінального провадження № 0001830 від 30.07.2024, в якому просить змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Клопотання мотивовано тим, що 30.07.2024 ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України. 31.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01.08.2024 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.09.2024 з визначенням розміру застави в сумі 60 560 грн. 09.08.2024 набув чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП, якою у редакції вказаного Закону встановлено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2-х розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становить 625,85 грн та 346,22 грн, тобто ця сума є меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність. Враховуючи викладене, захисник вказує, що на даний час відсутні ризики, які були наявні під час застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому є підстави для зміни запобіжного заходу на найменш суворий особисте зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Заслухавши учасників, дослідивши надані докази, суд доходить такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001830 від 30.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185; ч. 4 ст. 185 КК України.

30.07.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

31.07.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185; ч. 4 ст. 185 КК України.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваному ОСОБА_4 те, що він 30.07.2024 близько 14:20 год, діючи в умовах воєнного стану у державі, який введено відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, перебуваючи в приміщенні магазину «Продлюкс Плюс», де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «Продлюкс Плюс», що по вул. Київська, буд. 10 Д у м. Тернополі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, таємно, повторно шляхом вільного доступу із торгових стелажів почергово взяв йогурт перcик-диня, торговельної марки «Danone», об`ємом 800 г, вартістю 46,90 грн без ПДВ, продукт молоковмісний сирний торговельної марки «Моцарела» Вершковий Рай, об`ємом 300 г, вартістю 44,85 грн без ПДВ, печиво «Lovita Classic Cookies» з кусочками глазурі, торговельної марки «Roshen», масою нетто 150 г, вартістю 21,80 грн без ПДВ, каву «Qualita Oro», торговельної марки «Lavazza», об`ємом 250 г, вартістю 153,50 грн без ПДВ, згущене молоко незбиране з цукром д/п 8,5%, торговельної марки «Первомайськ», масою нетто 1000 г, вартістю 99,61 грн без ПДВ, каву «Gusto Forte» в/у, торговельної марки «Lavazza» об`ємом 250 г, у кількості 2 одиниці, вартістю 99,89 грн без ПДВ за одиницю, а також ананас Кільця, торговельної марки «Toredo», об`ємом 580 мл, вартістю 59,40 грн без ПДВ. Даний товар, ОСОБА_4 заховав у пакет білого кольору. В подальшому ОСОБА_4 із викраденим майном покинув місце вчинення злочину, чим спричинив ТОВ «Продлюкс Плюс» матеріальну шкоду в розмірі 625 гривень 85 копійок без ПДВ.

Крім того, 30.07.2024 близько 15:30 год ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану у державі, який введено відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «Продлюкс Плюс», що по вул. Київська, буд. № 10 Д у м. Тернополі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, таємно шляхом вільного доступу із торгових стелажів почергово взяв дві пачки кави торговельної марки «Lavazza» Qualita Oro, масою нетто 250 г, вартістю 173,11 грн без ПДВ за одиницю, на загальну суму 346,22 грн без ПДВ. Даний товар, ОСОБА_4 заховав у пакет синього кольору та попрямував до виходу із приміщення магазину. Надалі, ОСОБА_4 вийшов із сторони входу із пакетом з товарно-матеріальними цінностями, які попередньо поклав у вищевказаний пакет, не розрахувавшись за них. Однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_4 злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході із магазину був помічений працівницею магазину, яка помітивши його дії попрямувала за ним та зупинила його.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.08.2024 у справі № 607/16838/24 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 23 год. 59 хв. 26.09.2024, з визначенням застави в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Положеннями частини першої статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина шоста статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині першій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини першої статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Верховний Суд у Постанові від 22.08.2024 у справі № 567/507/23 висловив правову позицію про те, що до Закону України 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» підлягає застосуванню принцип зворотної дії закону в часі, з огляду на ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України.

Вказаним Закон № 3886-IX, фактично декриміналізовано діяння, передбачені статтею 185 КК України на суму від 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, шляхом внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною п`ятою Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_4 ставиться у провину вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 КК України, - 30.07.2024.

Станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становить 1514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185; ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 грн (1514?2=3028).

Як убачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_4 інкримінується заподіяння матеріальної шкоди потерпілому в особі ТОВ «Продлюкс Плюс» в розмірі 625 грн. 85 коп. (за першим епізодом) та в розмірі 346 грн. 22 коп. (за другим епізодом).

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 625 грн. 85 коп. (за першим епізодом) та в розмірі 346 грн. 22 коп. (за другим епізодом), тобто ці суми були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн, то слідчий суддя вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, діяння, які ставляться у провину ОСОБА_4 , згідно повідомлення про підозру від 31.07.2024, не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України, оскільки норми, якими фактично встановлювалася кримінальна протиправність таких діянь, втратили чинність 09.08.2024, коли набув чинності Закон № 3886-IX.

Відповідно до частини першої статті 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є, в тому числі, запобіжні заходи (пункт 9 частини другої статті 132 КПК України).

Частиною четвертою статті 132 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З моменту втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення, передбачених пунктами 3-4-1, 8, 9 частини другої статті 131 цього Кодексу, припиняє свою дію. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених пунктами 3-4-1, 6-9 частини другої статті 131 цього Кодексу, не допускається, якщо під час кримінального провадження втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, крім випадків накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів (абзац другий частини четвертої статті 132 КПК України).

Отже, в силу вимог частини четвертої статті 132 КПК України, втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність, є окремою підставою для припинення дії ухвали слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, поряд із закінченням строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.04.2024 у справі № 554/2506/22, викладено наступний правовий висновок: у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки частини четвертої статті 132 КПК.

Враховуючи те, що запобіжний захід, як і арешт майна, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, а втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність, є такою ж підставою для припинення дії ухвали слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, як і закриття кримінального провадження, тому з врахування вказаної правової позиції, слідчий суддя доходить висновку, що з моменту втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, запобіжний захід припиняє свою дію в силу прямої вказівки частини четвертої статті 132 КПК.

Частиною першою статті 26 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Із змісту статті 201 КПК України вбачається, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Як видно із клопотання, захисник покликаються на відсутність ризиків, які були наявні під час застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на те, що вартість викраденого майна є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу настає кримінальна відповідальність.

Разом з тим, зазначені у клопотанні захисника обставини не є підставою для зміни запобіжного заходу, а як уже було зазначено, є самостійною підставою припинення дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу, на підставі абзацу другого частини четвертої статті 132 КПК України.

Враховуючи наведене, а також те, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 , тому у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу необхідно відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною першою статті 206 КПК України встановлено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи (частина третя статті 206 КПК України).

Зважаючи на те, що з набуттям чинності Законом України 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а саме - 09.08.2024, в свою чергу втратив чинності закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, вчинених ОСОБА_4 , внаслідок чого ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.08.2024 у справі № 607/16838/24 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припинила свою дію в силу прямої вказівки абзацу другого частини четвертої статті 132 КПК, тому подальше тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001830 від 30.07.2024 не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно звільнити з-під варти в залі суду.

Керуючись ст. ст. 26, 131, 132, 201, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1