Провадження № 1-кс/638/1115/24
УХВАЛА

Іменем України

05 серпня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харковау складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження.

Скарга обґрунтована тим, що постановою дізнавача СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 21.08.2020 було закрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003025 від 16.06.2017 року у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

Скаржник вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та винесена незаконно, оскільки не містить жодної фактичної та правдивої обставини, яка була підставою для закриття кримінального провадження. Також у постанові відсутні мотиви прийняття, їх обґрунтування та посилання на чинні норми КПК України.

Вказав, що дізнавач СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_4 при винесенні постанови про закриття кримінального провадження не забезпечив швидке і неупереджене розслідування.

Також зазначає, що кримінальне провадження по вказаній справі неодноразово закривалося постановами дізнавача, однак заявником були подані скарги на вказані постанови, які пізніше були скасовані.

Наголосив на тому, що дізнавач ОСОБА_4 , не провівши жодної вказівки, наданої начальником поліції, дізнавач СД ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області, прийняв незаконну постанову про закриття кримінального провадження.

Додатково наголосив на тому, що дізнавачем ОСОБА_4 не тільки не було виконано вказаних вказівок, але і не було проведено необхідних слідчих дій, як слідчий експеримент, який би в повному обсязі відтворив хронологію подій та злочинних намірів, які як наслідок, призвели до нанесення йому тілесних ушкоджень.

Зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною та безпідставною, так як дізнавач двічі після оскарження постанов про закриття кримінального провадження не провів та не вчинив жодної процесуальної дій на виконання вказівок керівника.

Скаржник до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Дізнавач до суду не з`явився, повідомлений належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 305, 306 КПК України визначений скорочений строк розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, а неявка дізнавача не перешкоджає розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування на підставі наданих заявником доказів та матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу.

Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (стаття 110 КПК України).

Разом тим, відповідно до частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0003025, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.01.2019 року було скасовано постанову слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 08.01.2019 року щодо закриття кримінального провадження №0003025 від 16.06.2017 року.

Також в матеріалах справи містяться розписки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 28.01.2019, 06.02.2019, 16.03.2019, з яких вбачається, що вказані особи з`явилися зі викликом до дізнавача для проведення одночасного допиту з потерпілим, однак на вказані дати ОСОБА_3 не з`явився.

Крім того, відповідно до листа № Р-594/119-24/02-2020 від 04.03.2024 начальника СУ ГУНП в Харківській області доручено активізувати досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003025, забезпечити виконання комплексу необхідних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення та ретельне вивчення всіх обставин кримінального правопорушення, встановлення особи, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення.

Також листом № 5856/119-24/02-2020 від 13.03.2020 були надані вказівки по кримінальному провадженню № 0003025 від 16.06.2017, однак дізнавачем зазначені дії не були вчинені.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що потерпілий ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дати проведення допитів з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Постановою дізнавача СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 21.08.2020 було закрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003025 від 16.06.2017 року у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

Відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні встановлено ст. 135 КПК України, відповідно до якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до ч. 9 ст. 135 КПК України, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

При цьому, ключовим є те, що особа отримує таке повідомлення під розписку.

Згідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Відповідно до вимог ст. 137 КПК України у повістці про виклик повинно бути зазначено: прізвище та посада слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, який здійснює виклик; найменування та адреса суду або іншої установи, до якої здійснюється виклик, номер телефону чи інших засобів зв`язку; ім`я (найменування) особи, яка викликається, та її адреса; найменування (номер) кримінального провадження, в рамках якого здійснюється виклик; процесуальний статус, в якому перебуває викликана особа; час, день, місяць, рік і місце прибуття викликаної особи; процесуальна дія (дії), для участі в якій викликається особа; наслідки неприбуття особи за викликом із зазначенням тексту відповідних положень закону, в тому числі можливість застосування приводу, та здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Пунктом 7 частини 1 статті 138 КПК України несвоєчасне одержання (власне, й не одержання) повістки про виклик віднесене до поважної причини неприбуття особи на виклик.

Таким чином, дізнавач під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0003025, в порядку ст. 40 КПК України, не виконав у повному обсязі вимог названої статті, не вичерпав можливості отримання доказів по справі, не провів належного досудового розслідування усіх обставин кримінального правопорушення, досудове розслідування проведено неповно, оскільки не проведено усіх слідчих дій на які посилається заявник, чим порушено вимоги ст. 9 КПК України.

Зміст постанови про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки зводиться до загальних формулювань та не містить аналізу отриманих в ході досудового розслідування доказів, на підставі яких дізнавач дійшов висновку про відсутність в описаній заявником складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

За таких обставин визнати досудове розслідування всебічним, повним та ефективним, а прийняте за його результатами рішення про закриття кримінального провадження законним та обґрунтованим не надається можливим, у зв`язку з чим постанова дізнавача про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 283, 284, 303-307 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову дізнавача СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 21.08.2020 щодо закриття кримінального провадження №0003025 від 16.06.2017 року, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1