ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3068/24 Справа № 173/1640/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 119 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року було задоволено клопотання обвинуваченої - звільнено її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням з потерпілою, і як наслідок, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України закрито кримінальне провадження №0000192 відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 119 КК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 обвинувачувалась органом досудового розслідування в тому, що вона 29 липня 2021 року, близько о 17:00 годині, перебувала у кухонній кімнаті жилого будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де готувала їжу та різала овочі за допомогою кухонного ножа, який утримувала у своїй правій руці. В цей час з нею на кухні знаходився її чоловік - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та безпричинно, необгрунтовано виказував в її бік всілякі претензії, грубу лайку та образи, провокуючи на сварку. В один з моментів ОСОБА_8 , перебуваючи в стані агресії, підійшов до ОСОБА_7 , яка стояла спиною до нього, схопив її своєю правою рукою за ліве плече та ривком потягнув до себе, таким чином застосувавши свою фізичну силу розвернув до себе обличчям до обличчя. В цей момент, ОСОБА_7 , діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків для життя та здоров`я ОСОБА_8 , однак повинна була і могла їх передбачати, не маючи наміру на заподіяння останньому тілесного ушкодження, продовжуючи утримувати у своїй правій руці кухонний ніж, яким різала овочі, ігноруючи елементарні заходи обережності, від вказаного ривка за плече та розвороту лезом вказаного ножа заподіяла ОСОБА_8 тілесне ушкодження в область черевної порожнини, після чого викликала бригаду швидкої медичної допомоги та самостійно намагалася зупинити кровотечу, однак від отриманого тілесного ушкодження, через деякий проміжок часу, у кареті швидкої допомого настала смерть потерпілого.

Внаслідок дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичного експерта № 136-Е від 20.08.2021 спричинені тяжкі тілесні ушкодження і як вбачається до висновку експерта смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням правої долі печінки, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею та явищами малокрів`я. Також, при судово-токсикологічному дослідженні крові трупу ОСОБА_8 етиловий алкоголь виявлений у концентрації 4,57%о, що може відповідати стану алкогольного сп`яніння сильного ступеня, відносно до живих осіб.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство через необережність.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000192 відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 119 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує на те, що судом першої інстанції було істотно порушено вимоги кримінального процесуального законодавства України, зокрема, прокурор вказує, що звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим, в розумінні положень ст. 46 КК України, можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. В даному випадку, заподіяна протиправними діями ОСОБА_7 шкода потерпілому, яка виразилась у смерті особи, не піддається відшкодуванню (усуненню), оскільки має незворотний характер, а відтак смерть як припинення існування одного з правомочних суб`єктів кримінально-правових відносин з примирення винного з потерпілим у розумінні ст. 46 КК України унеможливлює здійснення такого примирення, а відтак і звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Обвинувачена, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце слухання справи шляхом надсилання смс-сповіщення, до апеляційного суду не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, жодних заяв від обвинуваченої не надходило. Поштову кореспонденцію не отримує, про що свідчать повернуті на адресу суду апеляційної інстанції поштові конверти.

Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе здійснювати апеляційне провадження за відсутності обвинуваченої, оскільки апеляційна скарга прокурора не погіршує правого становища ОСОБА_7 , так як ухвала про закриття кримінального провадження, яку просить скасувати прокурор, судом першої інстанції була постановлена на підставі ст. 46 КК України, яка не є реабілітуючою, а тому її участь не є обов`язковою.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним,обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність судового рішення повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року було задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, однак, колегія суддів вважає, що дана ухвала постановлена із істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України, що відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Так, право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого, яке не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя.

Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Потерпілий у кримінальному процесі має власні процесуальні права, проте він не наділяється правом примирюватися чи не примирюватися з винним замість безпосередньої жертви кримінального правопорушення, якій заподіяно смерть, під час вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Протилежний підхід означав би, що до близьких осіб потерпілого, який помер, та які були визнані потерпілими у кримінальному провадженні, переходять не лише права потерпілого, але і його воля (волевиявлення), що є неправильним, оскільки суперечить змісту як закону України про кримінальну відповідальність, так і змісту кримінального процесуального закону.

Водночас ст. 46 КК України передбачено такі обов`язкові умови (передумови) та підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим:

1) умова - вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних злочинів;

2) підстава - примирення винного з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

Позбавлення життя людини є наслідком, що має незворотний характер. Це також випливає з законодавчого визначення смерті відповідно до статті 52 Закону України від 19 листопада 1992 року №2801-XII Основи законодавства України про охорону здоров`я, за якою моментом незворотної смерті людини є момент смерті її головного мозку або її біологічна смерть.

У випадку вчинення кримінального правопорушення зі смертельними наслідками, потерпілого в кримінально-правовому розумінні на момент вирішення питання про відшкодування шкоди фізично вже не існує.

Отже, смерть як припинення існування одного з правомочних суб`єктів кримінально-правових відносин з примирення винного з потерпілим у розумінні ст. 46КК України унеможливлює здійснення такого примирення.

Втрата життя людини, яке відповідно до ст. 3 Конституції України визнається в Україні найвищою соціальною цінністю та є особливим об`єктом кримінально-правової охорони, не підлягає відшкодуванню. Життя людини не може бути відновлене через незворотність смерті.

Якщо потерпілого (жертви кримінального правопорушення) фізично немає, то ніхто інший не може висловити його волю під час вирішення питань, пов`язаних з відшкодуванням шкоди у вигляді смерті як підстави для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України.

Вказана позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року (справа № 439/397/17; провадження №13-66кс18), яка у відповідності до ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів є обов`язковою для врахування іншими судами при використанні таких норм права.

В даному кримінальному провадженні потерпілим в розумінні ст. 46 КК України є громадянин ОСОБА_8 , який в результаті завданих тілесних ушкоджень, а саме проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням правої долі печінки, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею та явищами малокрів`я, помер. Смерть потерпілого ОСОБА_8 як припинення існування одного з правомочних суб`єктів кримінально-правових відносин з примирення винного з потерпілим у розумінні ст. 46 КК України унеможливлює здійснення такого примирення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, а встановлені порушення, які були допущені судом при її ухваленні апеляційний суд визнає істотними та такими, що тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Положеннями ст. 415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду кримінального провадження.

Разом із тим, як передбачено ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та застосовується цей принцип з урахуванням практики ЄСПЛ.

В той же час, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Також апеляційний суд виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК, згідно яких під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися засад законності.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки місцевим судом при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

А тому, на підстав викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 119 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_4