УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 725/1037/24

провадження № 51-3802 ска 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України (далі - МК України),

встановив:

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 червня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 лютого 2024 року відносно ОСОБА_5 , визнаного винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернуто апелянту.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що адвокат ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Проаналізувавши зміст касаційної скарги, Суд вважає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Виходячи з основних засад судочинства згідно з п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується виключно у визначених законом випадках, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня (рішення у справах: «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985 року, «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001 року).

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 підпункту 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.10.2009 року № 26-рп/2009).

Відповідно до ч. 5 ст. 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Згідно приписів частин 2 та 10 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, при цьому, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року по справі № 5-р(II)/2021 визнано таким, що відповідає Конституції України(є конституційним), припис частини десятої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з яким «постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає».

При цьому, Конституційний Суд України у вищевказаному рішенні дійшов висновку, що законодавець, унормовуючи в статті 294 Кодексу питання інстанційного перегляду/оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопорушення, керуючись приписами пункту 14 частини першої статті 92, пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та свободою розсуду в рамках «широкого простору обдумування», забезпечив право на апеляційний перегляд справ про адміністративні правопорушення, проте не встановив права на касаційне оскарження судового рішення в цих справах.

Разом з цим, Конституційний Суд України констатував, що застосування припису частини десятої статті 294 Кодексу не призводить до порушення такої засади судочинства, як забезпечення у визначених законом випадках права на касаційне оскарження судового рішення, права на судовий захист, а отже, цей припис узгоджується з принципом «верховенства права» (правовладдя).

Таким чином, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена можливість касаційного оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення та постанови апеляційного суду ухваленої щодо зазначеного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись принципом верховенства права при здійсненні правосуддя, враховуючи, що касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, Суд вважає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ч. 5 ст. 529 МК України, ст. 294 КУпАП, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3