Справа № 682/670/24
Провадження № 1-кп/682/64/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8

представника служби у справах дітей - ОСОБА_9

представника кримінальної превенції - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002030 від 27.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_11 27.10.2023 в денний час за місцем свого проживання на подвір`ї домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , взяв без дозволу автомобіль марки "TOYOTA" моделі «AVENSIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , яким користувався його батько ОСОБА_6 .

В подальшому, 27.10.2023 близько 12:30 год. ОСОБА_4 не маючи посвідчення водія та права на керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння - 0,46 проміле, що знижувало його увагу та швидкість реакції, здійснюючи керування автомобілем марки "TOYOTA" моделі «AVENSIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в АДРЕСА_2 , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість, те не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно руху автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на неї.

Таким чином, своїми діями неповнолітній ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.1(а), 2.3(б), 2.9(а), 2.13, 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - Правил), зміст яких полягає в наступному:

1. Загальні положення:

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

2. Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

п.2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

п.2.9.(а)водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

п.2.13. Право на керування транспортними засобами особам може бути надано:

автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку.

18. ПРОЇЗД ПІШОХІДНИХ ПЕРЕХОДІВ І ЗУПИНОК ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ

п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому дистальної фаланги першого пальця лівої кисті, який за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани лобної ділянки голови, параорбітальної гематоми, підшкірної гематоми в лобній ділянці справа, садна лобно-скроневої ділянки голови справа, які відносяться до категорії ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм автомобіля марки "TOYOTA" моделі «AVENSIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

28.08.2024 між потерпілою ОСОБА_7 за участю представника потерпілого - адвоката ОСОБА_13 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 за взаємної згоди було укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов вказаної угоди потерпіла, її представник та неповнолітній обвинувачений, його захисник, законний представник неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0002030 від 27.10.2023 року, добровільно, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 286-1 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження.

Сторони погодили, що істотними для даного кримінального провадження обставинами визнаються: повне визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення, сприяння його розкриттю, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій.

Потерпіла не має матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди потерпілій залишено без розгляду у зв`язку із добровільним відшкодуванням шкоди.

У даній угоді сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яку має понести обвинувачений ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Так, відповідно до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З урахуванням встановлених в ході досудового розслідування обставин, а саме повне визнання неповнолітнім обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше, в неповнолітньому віці, добровільне відшкодування шкоди потерпілій, особи винного, зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є неповнолітнім, а тому є визначені законом підстави для застосування більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, за це кримінальне правопорушення, у вигляді штрафу.

Сторони дійшли згоди щодо призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Також в угоді зазначено, що обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинення ним правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України. Підтримав угоду, заявив про здатність виконати умови угоди, та ствердив, що має власні кошти, необхідні для сплати штрафу у розмірі вказаному в угоді про примирення, його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди на нього не здійснювалось.

Потерпіла ОСОБА_7 підтримала угоду про примирення, повідомила, що дана угода укладена добровільно, без примусу, завдана кримінальним правопорушенням шкода їй відшкодована в повному обсязі, тому просила суд затвердити угоду на викладених в ній умовах. Повідомила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Зазначила, що їй повністю зрозумілі наслідки укладення угоди про примирення.

Захисник неповнолітньоого обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого в судовому засіданні повністю підтримали угоду про примирення та просили її затвердити, призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_13 підтримав угоду та просив суд її затвердити на узгоджених у ній умовах.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо укладення угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим, оскільки вважає, що узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст.69 КК України не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Інші учасники кримінального провадження не заперечували проти затвердження судом угоди про примирення, оскільки узгоджене сторонами покарання відповідає особі неповнолітнього обвинуваченого та сприятиме його виправленню та перевихованню.

Вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно з вимогами ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме: як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що неповнолітній обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України.

Суд звертає увагу на те, що в силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та усталеної судової практики, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого неповнолітньогго ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є повне визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій, скоєння кримінального правопорушення в неповнолітньому віці.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Приймаючи до уваги особу неповнолітнього обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, є неповнолітнім, обставини, що пом`якшуть його покарання, які знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки, його відверте визнання вини у вчиненні злочину, щире співчуття з приводу цього та осуд своєї поведінки, повне відшкодування потерпілій заподіяної шкоди, що свідчить про його бажання виправити наслідки вчиненого, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, раніше не судимого, думку потерпілої, а також те, що покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення і попередження вчинення нових злочинів, при цьому суд враховує, що з моменту вчинення кримінального правопорушення до даного часу обвинувачений інших злочинів не вчинив, скарг на його поведінку не надходило, враховуючи висновок досудової доповіді органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому міри покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та з урахуванням п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням до основного покарання ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, тобто перейти до більш м`якого покарання не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України за цей злочин.

Щодо призначення додаткового покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , то зважаючи на те, що причиною вчинення цього злочину стало порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що підвищує його суспільну небезпеку, тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами сприятиме запобіганню вчиненню обвинуваченим нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Суд приходить до висновку, що узгоджене сторонами покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, а також принципам гуманності, справедливості й не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, а саме: призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням до основного покарання ч.1 ст. 69 КК України, штраф в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Установлено, що підстав для вирішення питань, пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого, немає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні у сумі 6058,24 грн. підлягають стягненню із законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 :

Судова інженерно-транспортна експертиза технічного стану транспортного засобу (висновок експерта № СЕ-19/123-23/12113-ІТ від 08.12.2023) у сумі 3029,12 грн.;

Судова інженерно-транспортна експертиза (висновок експерта № СЕ-19/123-23/1047-ІТ від 29.01.2024) у сумі 3029,12 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.11.2023, на автомобіль марки "TOYOTA" моделі «AVENSIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 .

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 12, 50, 65, 66, 67, 69, 286-1 КК України, ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 28 серпня 2024 року, укладену між потерпілою ОСОБА_7 , її представником - адвокатом ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , законного представника - ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002030 від 27.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді основне покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді більш м`якого виду, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України - штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути із законного представника неповнолітньогго обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 6058,24 грн. : судова інженерно-транспортна експертиза технічного стану транспортного засобу (висновок експерта № СЕ-19/123-23/12113-ІТ від 08.12.2023) у сумі 3029,12 грн, судова інженерно-транспортна експертиза (висновок експерта № СЕ-19/123-23/1047-ІТ від 29.01.2024) у сумі 3029,12 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.11.2023, на автомобіль марки "TOYOTA" моделі «AVENSIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 .

Речові докази: автомобіль марки "TOYOTA" моделі «AVENSIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути за належністю ОСОБА_12 (а.п.30),

2 оптичні DVD-R диски об`ємом 4,7 Gb, на якому містяться відеозаписи моменту ДТП (а.п. 51) залишити в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

Обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

Потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст. 474 КПК України;

Прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, законному представнику, потерпілому, представнику потерпілого та прокурору.

Суддя ОСОБА_1