Провадження №1-кс/369/2271/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до суду в рамках кримінального провадження № 0000482 від 14.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, з клопотанням, в якому просить змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського районного управління поліції ГУНГІ в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 14.06.2024.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального правопорушення у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Києво-Святошинської окружної прокуратури.

16.06.2024 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування до 12.08.2024.

Зазначає, що станом на сьогоднішній день, ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були

встановлені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу втратили свою актуальність, кримінально-правова кваліфікація кримінального правопорушення на момент застосування запобіжного заходу була помилковою, з`явилися нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, як наслідок відсутні підстави подальшого утримання ОСОБА_5 в умовах ізоляції.

Відповідно до змісту письмового повідомлення про підозру вбачається, ОСОБА_5 , 13.06.2024 о 00 год. 20 хв., перебуваючи в парку «Пам`яті» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив раніше не знайому неповнолітню ОСОБА_6 .

Зазначає, що вказані фактичні обставини, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були раніше знайомі, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7 .. ОСОБА_8 , показаннями підозрюваного ОСОБА_5 , долученим стороною захисту фотознімками та відеозаписами, де відображено проведення дозвілля ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У письмовому повідомленні про підозру зазначається, що ОСОБА_5 використовуючи безпорадний стан неповнолітньої ОСОБА_6 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, провів останню до свого фактичного місця проживання, що також не відповідає дійсності.

Звертає увагу суду на ту обставину, що ОСОБА_6 дійсно могла перебувати у стані алкогольного сп`яніння, але остання усвідомлювала свої дії та в повній мірі могла контролювати свою подальшу поведінку. По-перше, ОСОБА_6 добровільно погодилася піти до місця проживання ОСОБА_5 , під час прямування до квартири ОСОБА_5 . ОСОБА_6 йшла самостійно, без будь-якої допомоги/примусу/схиляння; ОСОБА_6 підіймалася до квартири самостійно.

З аналізу відеозаписів з під`їзду, де проживає ОСОБА_5 , з аналізу показань свідків, показань підозрюваного ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_6 підіймалася до квартири самостійно, не чинила супротиву, усвідомлювали свої дії контролювала свою поведінку та добровільно ініціювала статевий акт.

Стороні захисту є незрозумілим твердження про використання ОСОБА_5 безпорадного стану ОСОБА_6 . У повідомленні про підозру не зазначено у чому саме полягає безпорадний стан потерпілої, коли він виник, тобто коли саме потерпіла опинилась в безпорадному стані, якими чинниками це було викликано, чим це підтверджується.

Крім того, у письмовому повідомленні про підозру помилково зазначається, що ОСОБА_5 із застосуванням насильства та погроз, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, з використанням геніталій, без добровільної згоди неповнолітньої ОСОБА_6 здійснив вагінальне проникнення в тіло останньої.

Вказане вище не відповідає дійсності, що підтверджується зібраними у подальшому, у кримінальному провадженні доказами, у тому числі наданими стороною захисту доказами.

Так, вважає, що органом досудового розслідування невірно кваліфіковано дії підозрюваного ОСОБА_5 , що стало підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно останнього.

Також адвокат зазначає, що вірогідність настання встановлених слідчим суддею ризиків суттєво зменшилася, а тому з метою досягнення завдань кримінального провадження є можливим змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з гримання під вартою на домашній арешт у визначений час доби з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 клопотання підтримали у повному обсязі та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 заперечувала щодо вказаного клопотання та просила відмовити у його задоволенні.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За приписами статті 2 КПК України основними завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Європейським судом з прав людини сформовано правову позицію, відповідно до якої доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення "Єлоев проти України", "Фельдман проти України").

У справі «Гавула проти України» (2013 р.) ЄСПЛ висловив думку, що хоча спочатку взяття заявника під варту могло бути виправдано серйозністю висунутих проти нього обвинувачень, а також ймовірністю його втечі і перешкоджанні розслідуванню, «з плином певного часу суди зобов`язані були дати більш чіткі причини триваючого тримання під вартою», «в дійсності …вони неодноразово покладалися на ті ж самі підстави, без надання конкретних деталей і без аналізу того, чи були зміни у ситуації заявника».

Так, з рішення ЄСПЛ у справі "Смирнов проти Росії" від 24 липня 2003 року вбачається, що питання щодо того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно (п.п.61, 62). Наявність підстав тримання під вартою обвинуваченого повинні оцінюватися в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних її обставин. Тривале ж утримання під вартою людини може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак, інтересами суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (аналогічне рішення ЄСПЛ від 26 січня 1993 року у справі "Ш. проти Швейцарії"). Саме на національні судові органи покладається обов`язок забезпечувати розумність строків тримання обвинуваченого під вартою. Для цього суди повинні розглянути всі факти на користь і проти існування суспільного інтересу, який, при належному забезпеченні принципу презумпції невинуватості, виправдовує відхід норми про повагу до особистісної свободи і викласти ці міркування у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення з-під варти.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії» ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; «Бегчіев проти Молдови» - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа «Ньюмейстер проти Австрії» - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; «Ідалов проти Росії», «Гаріцкі проти Польщі», «Храіді проти Німеччини», «Іліжков проти Болгарії» - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

При цьому, ризик переховування від суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Також, ризики щодо продовження злочинної діяльності, перешкоджання судовому розгляду іншим шляхом, незаконного впливу на свідків, не можуть ґрунтуватися на припущеннях та не доведених фактах.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 1 Бучанського районного управління поліції ГУНГІ в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 14.06.2024

В рамках даного кримінального провадження 16.06.2024 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування до 12.08.2024.

В поданому слідчому судді клопотанні та в судовому засіданні адвокат та підозрюваний вказали, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, на час проведення досудового розслідування, активно працює зі слідством. Однак, обраний відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим та суттєво обмежує права підозрюваного.

Так, досліджуючи матеріали поданого клопотання та вислухавши думку прокурора, слідчий суддя враховує, що прокурором не обґрунтовано належним чином про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Крім цього, при розгляді даного клопотання слідчим суддею враховується, що ОСОБА_5 є раніше не судимим, має постійне місце реєстрації та проживання, має позитивні характеристики за місцем реєстрації.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваного, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання сторони захисту, оскільки зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт не суперечить меті і завданням такого запобіжного заходу. Разом з тим, не створить перешкод для проведення досудового розслідування.

З врахуванням вищенаведеного, на підставі ст.ст.107,201 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити.

Змінити обраний щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Октябрське Путивльського району Сумської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не одруженого, раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 в межах строків досудового розслідування, а саме до 12 серпня 2024 року, включно.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі судового засідання.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Зобов`язати підозрюваного:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця проживання, а саме: АДРЕСА_3 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 12 серпня 2024 року, включно в межах строків досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 26 липня 2024 року об 10:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_9