Справа №: 398/4969/20
провадження №: 1-о/398/11/24
УХВАЛА

Іменем України

"02" вересня 2024 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2021 року,

ВСТАНОВИВ

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2021 року за виключними обставинами.

Вказаним вироком ОСОБА_2 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України і призначено відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч.3 ст.78, ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначено ОСОБА_2 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2020 року, остаточне покарання у вигляді 4 років та 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10.11.2021 року вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2021 року залишено без змін.

Вирок набрав законної сили 10.11.2021 року.

Згідно з ч.1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 459 КПК України, виключними обставинами визнаються:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;

3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Обставини, передбачені пунктом 3 частини третьої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили. Обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру.

Однак, подана засудженим ОСОБА_2 заява не містить викладу жодних з обставин, які відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України відносяться до виключних та є підставами здійснення провадження в порядку, визначеному Главою 34 КПК України, не містить обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують факт наявності виключних обставин, що вимагається п. 5 ч. 2 ст. 462 КПК України.

В той же час, засуджений ОСОБА_2 у своїй заяві висловлює незгоду з покладеними в основу вироку доказами, а також стверджує, що не усвідомлював процесуальних дій, які проводилися у межах кримінального провадження, що призвело до порушення його права на справедливий суд.

Докази, з якими не погоджується заявник, були досліджені та оцінені при розгляді справи та ухваленні вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, який набрав законної сили. Крім того, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10.11.2021 року вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2021 року відносно ОСОБА_2 залишено без змін, а отже жодних порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді кримінального провадження апеляційним судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2001 року, зазначає, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі («Ryabykh v. Russia», №52854/99).

Також ОСОБА_2 , серед іншого, просить суд переглянути вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2021 року у зв`язку з про декриміналізацією вчинених ним діянь.

Так, відповідно положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, суддя зазначає, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається (частина п`ята статті 459 КПК).

Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в порядку визначеному статтею 537 КПК.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, вирішується місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Разом з тим, з поданої засудженим ОСОБА_2 заяви не вбачається підстав для розгляду зазначеного питання Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області відповідно до правил територіальної підсудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 464 КПК України суддя не пізніше наступного дня після надходження до суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження.

Оскільки заява засудженого ОСОБА_2 не містить жодних обставин, які згідно зі ст. 459 КПК України відносяться до нововиявлених або виключних та можуть бути підставою для здійснення провадження щодо перегляду судового рішення, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Керуючись ст.ст.369, 372, 459-467 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ

У відкритті кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2021 року за виключними обставинами відмовити.

Заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2021 року за виключними обставинами - повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що повернення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами не позбавляє права його повторного звернення в порядку передбаченому КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1