Справа № 152/933/24
У Х В А Л А

щодо затвердження угоди про визнання винуватості

24 липня 2024 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Шаргород кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 26 березня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , непрацюючої, з вищою освітою, одруженої, раніше судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 206-2 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

1. До суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27 частиною третьою статті 206-2 КК України з угодою про визнання винуватості від 26 червня 2024 року, яка була укладена між прокурором та обвинуваченою.

2. У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд затвердити вказану угоду. Обвинувачена та захисник також просили затвердити вказану угоду.

3. Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваної про повне розуміння нею її процесуальних прав, Суд вважає, що в затвердженні вказаної угоди необхідно відмовити, виходячи з наступного.

4. Відповідно до статті 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

5. Згідно з частиною першою статті 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначається, в тому числі і беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

6. Відповідно до частини шостої та сьомої статті 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

7. При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

8. Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених частиною сьомою статті 474 КПК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

9. Як було з`ясовано під час підготовчого судового засідання обвинувачена 31 травня 2024 року була засуджена та звільнена від відбування покарання з іспитовим строком. Зі слів обвинуваченої такий вирок суду на даний час набрав законної сили. В той же час про вказаний вирок суду в угоді про визнання винуватості не йдеться. В угоді про визнання винуватості від 26 червня 2024 року вказано, що обвинувачена раніше не судима. Більше того, прокурор через систему Електронний Суд надіслав суду сканкопію витягу про судимість, яка була сформована 26 березня 2024 року, яка містить інформацію про наявність відносно ОСОБА_6 кримінального провадження за частиною третьою статті 362 КК України. На вказану дату (26 березня 2024 року) відсутня інформація про результати цього провадження.

Така обставина не може залишитися поза увагою суду з огляду на необхідність при призначенні судом покарання враховувати наявний відносно обвинуваченої вирок суду, який набрав законної сили. Умови ж угоди про визнання винуватості цю обставину не враховують.

10. Окрім цього, в угоді про визнання винуватості сторони не обумовили від якого покарання вони домовилися, що обвинувачена повинна бути звільнена на підставі статті 79 КК України: лише від основного, чи і від основного та додатково покарання (див. пункт 2 угоди).

11. І врешті з обвинувального акту, з угоди про визнання винуватості вбачається, що в цьому кримінальному провадженні шкода заподіяна державі в особі ДП «Адміністрація річкових портів», однак далі зазначено, що потерпілий в кримінальному провадженні відсутній. Відтак ДП «Адміністрація річкових портів» не було залучено до кримінального провадження у якості потерпілого, однак шкоду, завдану кримінальним правопорушенням обвинуваченою було відшкодовано. З вищевказаного неможливо з`ясувати чи відомо ДП «Адміністрація річкових портів» про перебування цього обвинувального акту на розгляді в суді, про угоду про визнання винуватості, підтвердити чи спростувати кому і ким було відшкодовано шкоду.

12. На переконання Суду умови угоди суперечать КК України та КПК України, а тому в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити.

З цих підстав,

Керуючись статтями 314, 468, 469, 471, 474 КПК України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Київської міської прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 від 26 червня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013від 26 березня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 206-2 КК України.

2. Продовжити судове провадження у загальному порядку.

3. Призначити справу до підготовчого судового засідання на 10-00 годину 19 серпня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА