Справа № 466/8599/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1378/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_6 представника власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2024 року про накладення арешту на майно,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на ноутбук «Preoator», чорного кольору, S/N: НОМЕР_1 , котрий поміщено в спец пакет PSP 3366236,мобільний телефон, чорного кольору марки «Samsung Galaxy A52 SM-A525F/DS», ІМЕІ-1: НОМЕР_2 , ІМЕІ-2: НОМЕР_3 з вставленою сім карткою мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , котрий поміщено в спец пакет PSP 1261490, скретч картка «giffgaff», скретч карта «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_6 , скретч картка «PLAY»066105418 котрі поміщено в спец пакет PSP 1261504, носії інформації в кількості 18 штук, котрі поміщені в спец пакет WAR 1324906, мобільний телефон чорного кольору, марки Thl, мобільний телефон, чорного кольору марки «Samsung», мобільний телефон, сірого кольору марки «Samsung», котрі поміщено в спец пакет PSP 2281055, зарядний пристрій для ноутбука, чорного кольору, поміщено в спец пакет PSP2281140, ноутбук «Acer», сірого кольору, S/N: НОМЕР_7 , поміщено в спец пакет PSP3366224, які були вилучені в ході проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 .

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що оскільки отримані речі можуть бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, їх визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а відтак дане клопотання підлягає до задоволення.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Львівського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно від 21.08.2024.

В обґрунтування зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що була прийнята внаслідок істотного порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що судом першої інстанції розглянуто клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна без повідомлення його власника ОСОБА_7 , що позбавило останнього можливості висловити свою позицію з приводу законності вилучення його майна, доцільності арешту та порушено його право на справедливий суд.

Зауважує, що про існування оскаржуваної постанови, він як представник ОСОБА_7 дізнався із відповіді на адвокатський запит, датованої 23.09.2024, яку він разом із копією оскаржуваної ухвали отримав на електронну адресу 03.10.2024.

Зауважує, що ОСОБА_7 у кримінальному провадженні є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, а тому подання слідчим клопотання про арешт його майна суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, оскільки подане не уповноваженою особою.

У поданих доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 зауважує, що матеріали справи не містять протоколів попереднього огляду вилученого у ОСОБА_7 майна, які би підтверджували, що таке майно містить сліди вчинення будь якого кримінального правопорушення.

Стверджує, що обшук житла ОСОБА_7 та прийняття оскаржуваної ухвали про арешт його майна, які ґрунтувалися на причетності ОСОБА_7 до розповсюдження персональних даних громадян, відбулися поза межами відповідного кримінального провадження.

Вказує, що в ухвалі слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення обшуку та виконання ухвали відсутній слідчий ОСОБА_9 , яка приймала участь у проведенні обшуку та склала відповідний протокол за його наслідками.

У судове засідання власник майна ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не з`явився.

Враховуючи стислі строки регламентовані ч. 2 ст. 422 КПК України колегія суддів вважає, що у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України дана обставина не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, виступ адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу з доповненнями, та не заперечив про розгляд такої у відсутності власника майна ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечила щодо задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

З матеріалів клопотання, вбачається, що в провадженні СВ ВП №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП України у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0001378 від 17 серпня 2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

17 серпня 2023 року, відомості по даному факту внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001378, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 21.08.2024 органом досудового розслідування прийнято рішення про визнання вилученого майна, речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001378, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Колегія суддів вважає, що існує сукупність підстав вважати, що вищезазначене майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе доказове значення для даного кримінального провадження та є речовим доказом у даному кримінальному провадженні

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, при цьому, слідчий суддя, обґрунтовано зазначив, що з метою збереження речових доказів, забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також у зв`язку із необхідністю експертного дослідження тимчасово вилученого майна, що зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, наявна необхідність в тимчасовому позбавленні його власника можливості володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним вище майном до завершення кримінального провадження та вирішення його подальшої долі згідно вимог КПК, відтак з метою збереження речових доказів, є необхідність у накладенні арешту на майно.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Доводи апеляційної скарги про незаконність накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на що покликається адвокат в апеляційній скарзі, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, не виявлено.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_6 представника власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2024 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4