Справа № 294/29/20
Ухвала

Іменем України

04 жовтня 2024 року м.Житомир

Колегія суддів

Корольовського районного суду м. Житомира

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника власників майна ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2, ч.2 ст.209 КК України, -

встановила:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2, ч.2 ст.209 КК України.

04.07.2024 року на адресу суду від захисника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про скасування арешту на майно в частині заборони використання автомобіля марки BMW X5 sDrive25d/ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , ключа від даного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належні ОСОБА_11 , накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.08.2019. В обґрунтування клопотання зазначено, що з часу накладення судом арешту на вказане майно минуло майже 5 років, а з часу надходження обвинувального акту до суду для розгляду по суті минуло 4 роки. Весь цей час ОСОБА_11 позбавлений права володіти своїм майном.

У судовому засіданні адвокат і обвинувачений підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор щодо задоволення клопотання адвоката заперечував за безпідставністю, оскільки передача автомобіля ОСОБА_11 може призвести до різного роду незаконних маніпуляцій з арештованим майном, свої заперечення письмово обґрунтував та надав суду.

Інші учасники судового щодо клопотання захисника поклалися на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.08.2019 накладено арешт на автомобіль марки BMW X5 sDrive25d/ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 із забороною його подальшого використання та відчуження.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З часу накладення судом арешту на вказане майно минуло майже 5 років, а з часу надходження обвинувального акту до суду для розгляду по суті минуло 4 роки. З часу накладення судом арешту на майно ОСОБА_11 не може користуватись своїм майном, яке належить йому на праві власності. Згідно з принципом диспозитивності сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. Відповідно до ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування із вказаним майном проведені всі слідчі дії, які орган досудового розслідування вважав за необхідне, а з ухвали слідчого судді слід зробити висновок, що арешт на автомобіль, належний на праві власності ОСОБА_11 було накладено не як на речовий доказ, а як на майно, яке може бути конфіскованим під час виконання вироку суду.

Під поняттям виконання вироку суду слід розуміти завершальну стадію кримінального процесу, в якій вирок суду, що одержав законну силу, звертається до виконання і безпосередньо реалізуються рішення суду про покарання, про відшкодування шкоди, про оправдання і звільнення з-під варти тощо та вирішуються питання, що виникають у зв`язку зі зверненням вироку до виконання і його виконанням. Також обов`язковість рішень суду є конституційним принципом правосуддя, що знайшов закріплення у ст. 129 Конституції України. Умисне невиконання рішення, вироку, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили, або здійснення перешкод для їх виконання тягне кримінальну відповідальність, передбачену ст. 382 Кримінального кодексу України.

Крім того, законодавцем передбачено і кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації, що визначено ст. 388 Кримінального кодексу України.

Таким чином, законодавець врегулював можливу проблематику щодо ухилення від виконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, та незаконні дії з арештованим майном, визначивши за такі дії кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України заборона відчужувати майно це один зі способів здійснення власником правомочності розпоряджатися належним йому майном шляхом передачі цього майна у власність іншій особі. Заборона розпоряджатись майном обмежує право визначати долю належної речі шляхом знищення, відчуження або передачі її в тимчасове володіння іншим способом. Використання ж майна передбачає заборону вилучати корисні властивості речі для задоволення потреб власника чи інших осіб.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним щодо переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) зроблено висновок про те, що у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Згідно ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи, як арешт майна з обмеженням користування та із забороною його подальшого використання не відповідає принципу розумності та співмірності обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174, 395 КПК України, судова колегія,-

постановила:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту на майно в частині заборони використання автомобіля марки BMW X5 sDrive25d/ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , ключа від даного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належне ОСОБА_11 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.08.2019 на автомобіль марки BMW X5 sDrive25d/ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 в частині заборони його використання.

Зобов`язати відповідальну особу ГУНП в Житомирській області повернути автомобіль марки BMW X5 sDrive25d/ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , ключ від даного автомобілю та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 - власнику ОСОБА_11 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3