УХВАЛА

Іменем України

25.09.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

подане слідчим Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 ,

погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні за №0000489 від 26.02.2024,

стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, зареєстрованого місця проживання не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб.

Як зазначено у клопотанні, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2023 № 255 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 призначено на посаду бойового медика 3 аеромобільного взводу 8 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Однак, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 24.09.2023 близько 16:00 самовільно залишив місце несення служби в районі зосередження 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 25.09.2024 коли був виявлений працівниками поліції, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності в військовій частині НОМЕР_1 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення до військової частини, причини його нез`явлення не повідомив та проводив час на власний розсуд.

25.09.2024 ОСОБА_5 , в порядку ст. 278 КГЖ України, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишені місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами, які серед іншого, відображені у наступних матеріалах досудового розслідування, зокрема: повідомленні про вчинення кримінального правопорушення від 04.10.2023; акті службового розслідування від 04.10.2023; рапорті від 25.09.2023; наказі про призначення службового розслідування від 26.09.2023; наказі про результати службового розслідування 05.10.2023; наказі про призначення на посаду від 10.09.2023; наказі про зняття з усіх видів забезпечення від 24.09.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_6 від 14.03.2024; протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 24.07.2024; протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 23.07.2024; повідомленні про підозру від 25.09.2024; інших доказах, які отримані у встановленому КПК України порядку, шляхом проведення слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 сторона обвинувачення посилається на існування обставин, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тому передбачаючи невідворотність покарання за вчинення злочину у виді позбавлення волі та в подальшому перебування в місцях позбавлення волі, є достатні підстави вважати, що підозрюваний у разі обрання іншого виду запобіжного заходу буде переховуватись від органу досудового розслідування, суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, що обґрунтовується також його суворістю. Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , раніше судимий 23.02.2023 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та знятий з обліку з Центру пробації у зв`язку з пересилкою вироку на виконання до в/ч НОМЕР_1 , однак останній залишив місце несення служби, вирок суду не виконує та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, оскільки докази, які містяться в матеріалах досудового розслідування, свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри. Окрім того, ОСОБА_5 добровільно до органу досудового розслідування не з`явився та продовжував вчиняти кримінальне правопорушення до моменту обшуку, а саме 25.09.2024, коли був виявлений працівниками поліції. За віком ОСОБА_5 не є особою пенсійного віку, за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, неодружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність факторів та обставин, які могли б стримувати підозрюваного від вчинення нових кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні вказав, що вину визнає, має бажання виправитись та повернутись на службу, проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000489 від 26.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

25.09.2024 ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з правою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На переконання слідчого судді, слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, а також на характер та обставини можливого правопорушення, є підстави припускати, що у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий вироком Богунського районного суду м. Житомира від 23.02.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та знятий з обліку з Центру пробації у зв`язку з пересилкою вироку на виконання до в/ч НОМЕР_1 , однак ОСОБА_5 залишив місце несення служби, вирок суду не виконує та підозрюється у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення, тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, вбачається достатньо обґрунтованим.

Таким чином, оцінивши в сукупності додані до клопотання докази, за наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Дані обставини є істотними і такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а тому подане клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням приписів п.3 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.11.2024 включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали до 23.11.2024 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 13-45 год 30.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1