Справа № 369/6463/23
Провадження № 1-кп/369/1115/24
В И Р О К

іменем України

28.08.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарці ОСОБА_2

за участі прокурорки ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Торканівка Тростянецького району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2023 року, близько 21 години 34 хвилини, (точно часу слідством не встановлено) ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною на перехресті вулиць Лесі Українки та Квітневої в місті Вишневе Бучанського району Київської області, в напрямку м. Київ, в порушення вимог п. п. 2.3 б) д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та, порушуючи вимоги п. 18.1 ПДР, згідно з яким «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала, перетинаючи проїзну частину з ліва на право відносно напрямку руху керованого ОСОБА_6 транспортного засобу, пішохід ОСОБА_7 , не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого здійснив наїзд на останнього.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради».

Згідно з висновком судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце ушкодження у вигляді: переломів лонної та сідничої кісток тазу праворуч, перелому ДЕМ правої променевої кістки, перелому п`ятої п`ясної кістки, перелому проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті, перелому обох кісток лівої гомілки уламкового, перелому кісток носу, забою грудної клітини, забою черевної стінки. Описані ушкодження утворилися від дії тупого/их предмету/ів, по давності можуть відповідати строку і обставинам вказаним в постанові, відносяться до категорії Тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння (відкритий перелом великогомілкової кістки).

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 б), д), та 18.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю, повністю погодився з обвинувальним актом. Цивільний позов визнав частково, вважаючи суму шкоди надмірною.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину у повному обсязі, визнавав її в ході досудового розслідування, повністю погодився з обвинувальним актом, суд на підставі ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, роз`яснивши при цьому права, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд визнає, що обвинувачений ОСОБА_6 давав правдиві показання суду, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Тому, оцінивши зібрані та досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд враховує, що згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином; враховує також особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення уперше, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання і роботи характеризується позитивно, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення, його щире каяття у вчиненому, суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання, тому суд на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, покладаючи на нього частину обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи наслідки, які настали внаслідок ДТП, грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Розмір витрат, пов`язаних із залученням експертів, суд вирішує відповідно до ст. 126 КПК України, стягуючи з обвинуваченого ОСОБА_6 4780 грн. в дохід держави за проведення судових експертиз.

Суд виходить з того, що в результаті отримання потерпілою ОСОБА_7 тілесних ушкоджень їй була заподіяна матеріальна шкода з витрат на лікування та втрачений заробіток, на суму 84900 грн., яка потерпілою обґрунтована відповідними документами та підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності до ст..1166 ЦК України.

Суд вважає, що діями ОСОБА_6 завдано моральну шкоду потерпілій ОСОБА_7 , яка полягає в переживаннях, незручностях, неможливості протягом тривало часу вести звичайний спосіб життя і ця шкода відповідно до ст.. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, тобто обвинуваченим. При визначенні моральної шкоди, суд керується засадами виваженості та розумності та враховує матеріальний стан обвинуваченого.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373-374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

ОСОБА_6 зобов`язати в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 100000 (сто тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 84900 (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот) гривень матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 4780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень за проведення судових експертиз на користь держави.

Речовий доказ: - «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1