ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/6777/24 Провадження 1-кп/636/1105/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0000674 від 05 липня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2021 року за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково від відбування покарання на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 18 березня 2024 року, на невідбутий строк 10 місяців 23 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння злочинів проти власності, останній раз за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2021 року за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 18 березня 2024 року звільненим умовно - достроково від відбування покарання на невідбутий строк 10 місяців і 23 дні, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та в період тривання правових наслідків не погашеної та не знятої судимості, в умовах воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався та діє дотепер, вчинив новий умисний злочин проти власності за встановлених, в судовому засіданні обставин.

Так, 04 липня 2024 року приблизно о 20 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у лісосмузі, яка розташована паралельно АДРЕСА_1 , рухався у бік автобусної зупинки «Радужна». Прямуючи пішки по лісосмузі на відкритій ділянці місцевості, він побачив раніше візуально знайомого йому чоловіка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також прямував пішки у бік АДРЕСА_1 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, протиправно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_4 , впевнившись, що його дії будуть не поміченими сторонніми особами, наздогнав ОСОБА_6 та попрохав у нього цигарку. Після того як той йому відмовив, ОСОБА_4 , стоячи позаду ОСОБА_6 , запустив праву руку до правої кишені шорт потерпілого, де схопив мобільний телефон марки «NOMI і1441 Grey» (IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ), вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № CЕ-19/121-24/19724-ТВ від 19 липня 2024 року, становить 302 грн., таким чином заволодів ним, спричинивши при цьому потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після цього, ОСОБА_4 , не реагуючи на законні вимоги ОСОБА_6 повернути викрадений телефон, почав висловлювати на його адресу погрози застосування фізичного насильства та почав рухатися від нього, а потім прискорився і побіг у бік АДРЕСА_1 , тим самим з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно вчинив злочин, який йому інкриміновано. Надав свідчення щодо місця, часу, способу вчинення злочину, підтвердивши правильність викладених в обвинувальному акті обставин. В скоєному щиро каявся.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому, фактичні обставини справи, встановлені досудовим розслідуванням, та кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорював, цивільний позов не заявляв, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, положення та наслідки застосування якої йому роз`яснені і зрозумілі, добровільність своєї позиції засвідчив письмово.

З урахуванням думки учасників судового провадження суд постановив проводити розгляд справи у відсутності належним чином повідомленого потерпілого, вважаючи, що у його відсутність можливо встановити усі обставини, що підлягають встановленню у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення - злочину, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного злочину, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що обвинувачений надавав органам досудового розслідування всіляку допомогу у встановленні невідомих їм обставин справи і визнає ці обставини, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України такими, що пом`якшують його покарання. Обставиною, що обтяжує покарання винного, передбаченою ст. 67 КК України, яку суд враховує при призначенні покарання, є вчинення злочину, особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання та останнім місцем відбування покарання, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває. Разом з тим суд бере до уваги ненастання шкоди від злочинного посягання, у зв`язку з передачею предмету викрадення потерпілому на зберігання та майбутнім поверненням його власнику на підставі ст. 100 КПК України, що внормовує розпорядження речовими доказами.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, віднесеного законодавством до тяжких злочинів, особу винного, обставини вчинення, цінність суспільних відносин на які вчинено посягання, тяжкість наслідків та спосіб посягання, ту обставину, що обвинувачений є вільним від хворобливих звичок, які становлять небезпеку для оточення, його вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та в цілому вказує на достатній рівень соціалізації ОСОБА_4 , та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Так, згідно вимог ст. 71, ч.4 ст. 81 КК України та роз`яснень, що містяться в п. п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, визначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 після постановлення вироку Приазовського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2021 року, вчинив нове кримінальне правопорушення - злочин у період умовно-дострокового звільнення, протягом невідбутої частини, суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначаючи покарання за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2021 року, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Вказану міру покарання ОСОБА_4 повинен відбувати реально.

Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним, справедливим і цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме цілям та меті покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/19724-ТВ від 19 липня 2024 року у розмірі 1 135, 92 грн та судової дактилоскопічної експертизи СЕ-19/121-24/19672-Д у розмірі 3 786, 40 грн, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

До набрання цим вироком законної сили, на підставі ч. 4 ст. 176, ст. ст. 177, 183 КПК України, за клопотанням прокурора, враховуючи призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі та з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, суд залишає без змін.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2021 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання виді 7 (семи) років і 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року, а саме: з 27 серпня 2024 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- недопалок цигарки чорного кольору, на якому мається напис «Sobranie», який зберігається в камері речових доказів Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області - знищити;

- два відрізка липкої стрічки зі слідами рук та СD-R диск з маркувальним позначенням «ALERUS СD-R 700МB/80min 52xspeed» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон «NOMI», сірого кольору, модель і1441, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , картонну коробку мобільного телефону «NOMI», сірого кольору, модель і1441, зі стікером з написами: «NOMI», color Grey, модель і1441, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ; паперовий гарантійний талон на мобільний телефон «NOMI», color Grey, модель і1441 на 1 аркуші; інструкцію з експлуатації на мобільний телефон «NOMI», color Grey, модель і1441 на 1 аркуші; пластикову картку оператора мобільного зв`язку «lifecell» для утримання сім картки за номером « НОМЕР_3 » - залишити в користування законному власнику ОСОБА_6 ;

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/19724-ТВ від 19 липня 2024 року у розмірі 1 135, 92 грн та судової дактилоскопічної експертизи СЕ-19/121-24/19672-Д у розмірі 3 786, 40 грн, всього на загальну суму 4 922, 32 грн - на користь держави.

До набрання цим вироком законної сили, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року та продовжений ухвалами Чугуївського міського суду Харківської області від 02 вересня 2024 року та 14 жовтня 2024 року, залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1